208 



nes tider bott finnar och de visa oss, att de senare småningom 

 i sig upptagit sina svenska grannar, så att i hela detta vid- 

 sträckta landskap blott svaga rester af den svenska bosättnin- 

 gen stå att finna i Hvittisbofjärd och Sastmola. 



Låt oss nu kasta en återblick på dessa ortnamn och se 

 hvad de kunna lära oss om bosättningsförhållandena i Sata- 

 kunta under äldre tider. 



Här likasom i Egentliga Finland ha vi funnit två grup- 

 per af ortnamn, som för vårt ändamål kunna hafva intresse: 

 sådana som äro verkliga svenska ortnamn, (d. v. s. angifva en 

 verklig lokalitet) och sådana som, ehuru till formen finska, 

 innehålla ett nordiskt personnamn. Såsom vi redan ofvan på 

 tal om Egentliga Finlands ortnamn påpekat, är det naturligt- 

 vis blott på grund af den förstnämnda namngruppen, som vi 

 kunna göra några slutsatser om befolkningens nationalitet. 

 Sådana namn hafva vi också påträffat i ganska stort antal, 

 allt talrikare, ju längre norrut vi kommit: i Sastmola och 

 Hvittisbofjärd äro de öfvervägande; i Påmark, Norrmark Björ- 

 neborgs landsförsamling och Ulfsby förekomma de i stort 

 antal; säkra spår af svenskar finnas äfven i Luvia, Nakkila, 

 Harjavalta, Kumå, Kjulo, Eura, Eurajoki samt möjligen Eaumo 

 och Hvittis. Då vi i Egentliga Finland funno svenska ort- 

 namn ända upp till VerJcnäsudden, några mil söder om 

 Raumo, så synes Finlands svenska befolkning en gång i tiden 

 ha bott längs hela kusten från Nyland till Österbotten; tvif- 

 vel underkastad är blott Raumo-trakten, där den i hvarje fall 

 varit glesast. 



Innan vi undersöka de personnamn, som möta oss i ort- 

 namnen vilja vi kasta en blick på de personnamn, som i äldre 

 urkunder finnas bevarade från dessa trakter. Svartboken kan 

 åter därom meddela följande: 



1324 omtalas en Gun ne i Kumå. 



