224 



I Skarakulla är väl första leden att jämföras med ort- 

 namnet Skara i Sverige, Norge, hvilket enligt Rvgh NG III 

 s. 260 är pluralis af sbst. skor f. (ordet betyder bl. a. „den 

 yderste Kant 1. Rand af noget", ; ,Trin i en Trappe"). 



Syykerkulla anser jag återge ett sv. *Sygerkutta « *Sy- 

 gurda(r)kiäla) och således innehålla ett mig veterligen eljes 

 ej uppvisadt *Sygurper, biform till fsv. Sighurper, Siuy- 

 hurper, isl. Sigurör, Siugurör. Formen förklaras så, att 

 den obrutna vokalen (*8e^i-waröuR) först underkastats ^-om- 

 ljud (> *Si^-worör) och sedan möjligen w-omljud (*8yg-urd), 

 ehuru vi ej skulle vänta oss sådant enligt den hittills gifna 

 formuleringen af tf-omljudsföreteelserna (se Noreen Aschw. gr. 

 §§ 69, 70; jfr Aisl. gr. 3 § 80). 



Äfven i Torvarkulla är första leden möjligen ett per- 

 sonnamn: isl, fno. porvarcr. I Finsk tidskrift 1902 I s. -418 

 har jag uppvisat, att namn på -kulla ofta äro sammansatta 

 med personnamn. På sv., fsv. torf kunde man äfven tänka, 

 då en genitiv *torfar torde kunna förutsättas såsom i fsv. 

 länaer-dröten, lassa(r)-egn (se Noreen, Aschw. gr. 386, anm. 

 4). Denna etymologi synes mig t. o. m. antagligare, dä vi 

 ha att göra med ett „naturnamn". 



I Leihmosa torde man få antaga sbst. sv. lek, isl. leikr 

 eller vb. sv. leka, isl. leika, som brukas om (fiskars och) vissa 

 fåglars parning (eg. leken som föregår densamma). 



Uti Filmosa är första leden antingen sv. fil, no. dial. 

 filé löpnad (sur) mjölk (eg. tät mjölk; jfr da „tvk maelk"): i 

 så fall kanske här i sin ursprungliga betydelse „tät" ; eller 

 också sv. dial. filla, no. fille „fäll, skinnmatta, hinna". I hvart- 

 dera fallet skulle vi således få tänka på en af tät mossbe- 

 klädnad betäckt mosse. 



Af de med kärry (sv. kärr) sammansatta orden är Alo- 

 kärry sannolikt ett sv. *Alakärr, innehållande trädnamnet sv. 







