250 



kyro) är väl en försvenskning af ett fi. släktnamn Neljä- 

 marklca (jfr fi. Viismarkka, hvilket jag hört användas såsom 

 tillnamn). 



Härtill kan ännu nämnas det finsk-svenska Hannula- 

 backa och från 1748 års jordebok Skrabb. 



Vindala: Vimpeli. 



Socken med 2,998 invånare. 



Socknens båda namn hafva tolkats såsom ursprungligen 

 svenska. Vindala (1. Vintala; 1605 Windallåå, 1650 Windilä, 

 1655 Windal) har af äldre etymologer tolkats såsom ett sv. 

 Finn-dala. Ehuru denna etymologi är formellt möjlig, vill 

 jag dock mot densamma påpeka, att vi i så fall i äldre hand- 

 lingar skulle vänta oss denna form bevarad, isynnerhet som 

 ju bosättningen här ej är synnerligen gammal och då Vindala 

 betraktats såsom ortens svenska namn. Jag tror därför be- 

 stämdt, att vi få lämna denna etymologi och söka en annan. 

 Och den älsta formen Windallåå kan därvid sannolikt leda 

 oss på rätt spår. Jag jämför namnet med Vindelålfven i 

 Sverige (tillflöde till Ume-älf) och gårdnamnet Vindal i Norge, 

 hvilket Rygh NG XIV s. 186 härleder af ett älfnamn 

 Vinda. Troligen är äfven här ånamnet det ursprungliga och 

 betyder således egentligen „den buktande" (jfr sv. vinda). 

 Se ofvan Vintala i Lunda. 



Den finska formen Vimpeli har jag förut (Finskt Museum 

 1994 s. 18) tolkat såsom ett sv. Finnböle (jfr fi. Tiipeli < 

 fsv. Thigbile, fi. Nyppeli <C fsv. Nybbele 1. Nybbile). Men 

 då vi äfven i detta fall skulle vänta oss i äldre tider den 

 svenska formen bevarad, så finner jag numera denna etymo- 

 logi ganska osannolik. Formen har visserligen betraktats så- 

 som ortens finska namn och kunde därför hafva bortglömts 

 af svenskarna, men vi skola komma ihåg, att af socknens 



