251 



svenska gårdnamn nästan alla ända till våra dagar i officiella 

 handlingar bibehållit sin svenska form. Härtill kommer ännu, 

 att höle- namnen äfven i öfriga delar af Österbotten med be- 

 visligen mycket äldre svensk befolkning äro sällsynta. 



Svenska gårdnamn äro vanliga: Sandhacka (utt. Sain- 

 paklca), Lund (1748 Lundh; kallas nu Hietoja), Södervik 

 (1748 Söderwijk; kallas nu Vinni = fsv. Finni), Elgland 

 (nu Lyölanti), Storstrang, Lillstrang, Sträng (1748 Stor- 

 strang, Lillstrang, Sträng; utt. Rankila), Spangar (1748 

 Westerspangar, Osterspangar ; utt. Pankari; namnet är möj- 

 ligen en gammal genitiv af samma ord, som ingår uti Spanger, 

 Spangereid i Norge; enligt Rygh NG III s. 108 ha vi här 

 sbst. spong t, hvilket ursprungligen synes hafva betydt „en 

 smal Strimmel, der straekker sig över en Flade, helst en 

 saadan Strimmel, som danner Förbindelse mellan to eliers 

 adskilte bredere Gjenstande"), Lindhacka (utt. Limpakka), 

 Landbacka (utt, Lampakka), Nygård (fi. Nyykooli), Frigård 

 (kyrkoherdebol), Visti (jfr sv. Vist, Vista, Viste; jfr också det 

 närbelägna Avist i Purmo). 



Utom dessa gårdnamn kan jag ännu nämna följande 

 namn på backar, ängar och torp ' : Watpakka, Eampakka (tro- 

 ligen Granbacka), Tallpakka, Ulkopakka (fi. ulko), Spangar- 

 pakka, Kellpakka (sv. Källbacka), Tumbespakka (månne Torn- 

 bergsbacka?), Timberpakka, Vääklunti (sv. Väglund), Heimosa 

 (sv. Hömosse), Mörkkäri (månne Mörk-kärr?). 



Vimpelinjoki {— det gamla Vindalå) bär i sitt öfre lopp 

 det för mig obegripliga namnet Uokraminjoki 1. Uokranvin- 

 joki (äfven Ookramin- 1. Ookravinjoki). 



1 För flere uppgifter om ortnamn från Alajärvi, Vindala, 

 Lappajärvi och Evijärvi har jag att tacka aktuarien K. Saari och 

 studeranden Å. Rentola. 



