138 



Ville vi utsträcka vår granskning till öfriga delar af 

 Finland, så kunde vi framlägga en lång lista af dylika jäm- 

 förelser. Jag har förut i Virittäjä 1900 s. 117 f. publicerat 

 en samling af hithörande namn och får jag hänvisa den in- 

 tresserade läsaren till denna uppsats, ehuru många af de där 

 gjorda sammanställningarna numera synas mig tillfälliga. 



Sannolikt äro dessa namn att förklaras på samma sätt 

 som de nyss behandlade namnen på -ikka, -ikko. De måste 

 hafva inkommit i språket under en tid, då finnarna före sin 

 ankomst till Finland bodde i närheten af något sydgermanskt 

 (ostgermanskt) folk, sannolikt goterna. 



Det vore visserligen en möjlighet, att några af dessa 

 namn vare så unga, att de under historisk tid (specielt hansa- 

 tiden) kunnat från sydgermaner direkte importeras till finnarna. 

 I de flesta fall tror jag dock, att ett sådant antagande vore 

 omotiveradt, I så fall skulle väl lånet hafva förmedlats genom 

 stadsborna och vi skulle då vänta oss att finna dessa namn i 

 våra medeltida källor. Men blott sällan kunna sådana på- 

 träffas i städerna och i allmänhet i svenska trakter, och ofvan 

 har redan påpekats, att af i&o-namnen blott ett mindre antal 

 uppvisats i fornsvenskan, medan de däremot t. ex. i Tavast- 

 land synas hafva förekommit ganska ofta. Märk t. ex. 1484 

 Witicka Ollsson, 14.94 WiticJca Larsson, 1483 Engelica Maan- 

 kesk, 1467 Michel Anichan, Witicka Keikielest, 1465 Olef 

 Putikan, 1458 Arnika Nokkolast, Michell Antikan, 1470 

 Mats Wilikain m. fl. Härtill kommer dessutom ännu, att de 

 ifrågavarande finska ortnamnen kunna finnas i alla delar af 

 vårt land och äfven utom dess gränser, hvilket vi ej skulle 

 vänta oss, om namnen vore yngre lån. 



Likväl vill jag ej helt och hållet förneka möjligheten af 

 sådana lån. Tvärtom torde man få anse för sannolikt, att 

 några namn verkligen visa tillbaka till en specifikt fornhög- 



