143 



Aitlahti (Bjärna): isl. Eiör (?). 



Kaninen (St. Karins): fsv. iiCm. 



Airikki (St. Bertils, Mietois, Virmo, Nousis), Airiklcala 

 (Mietois, Virmo), Airisto (utanför Abo): fsv. Erik. 



Laitila (socken), Laitinen (Reso), Laitola (Halikko) m. fl.: 

 fsv. Lete(Y). 



Aikkinen (Virmo): fsv. Eke. 



Af dessa är dock blott Airisto med säkerhet svenskt 

 ortnamn. 



Diftongen au synes hafva bevarats i följande namn: 



Auvainen (St. Karins m. fl.), Auväla (Pemar), Auvola 

 (Masku): fsv. 0pin. 



Laukkinen (Pöytis): fda. Loki. 



Sauru (Bjärna); isl. saurr. 



Aurajoki: isl. aurr. 



Haukka (Koskis, Vemo m. fl.), Haukkala (Uskela), Hau- 

 kanpää (Rimito), Hauknäs (Nagu): fsv. Hok, isl. Haukr. 



Laukinainen (Lunda): sv. Lökanäs. 



Laupunen (Gustafs): sv. Löpö: 



Laustu (St. Karins): fsv. *Launi(?). 



Af dessa äro Aurajoki, Laukinainen och Laupunen 

 säkra svenska ortnamn. 



Vi hafva sålunda åtminstone fyra säkra fall af dessa 

 gamla diftonger. Då vi därjämte ihågkomma, att äfven flere 

 finska lånord i svenskan (ortnamn) afspegla ljudöfvergången 

 ai >> e (Saxen, Finska lånord s. 50 f.), så kunna vi med täm- 

 lig säkerhet antaga, att svenska språket vid tiden för dessa 

 beröringar egde diftongerna ai och au. 



Ett mycket gammalt namn med bevarad ai-diftong vore 

 Vaistenkylä (St. Marie), såframt den ofvan s. 57 framställda 

 etymologin är riktig (<C *Waiva-). I så fall är det dock 

 kanske sannolikare, att namnet härstammar från goterna. 



