144 



Urnordiska lån, upptagna före syhkopetiden äro också 

 Salavainen (Velkua) och Anavainen (Gustafs): •< *Sala-ivi-, 

 *Ana-wi- (1. Anawan-). 



Samma ålder liafva också de namn, som jämförda med 

 motsvarande nordiska ord förete oomljudda och obrutna former. 



Från tiden före i-omljudets tid härstammar Tiurla (fsv. 

 Dyre) i Velkua, Varikio (fsv. vänge) i Lunda, 1 1 'askio 2 (fsv. 

 personnamnet *Vaske, som ligger till grund för fsv. Vaeskinge: 

 Hellquist, Ortn. på -inge s. 175) och möjligen 3 Anirikainen 

 (fsv. Eninge) i St. Marie; före w-omljudets genomförande åter 

 har HaJcuni (fsv. Hogné) upptagits. Den omljudda formen af 

 ordet representeras af Houna (Nousis); fsv. Hagne (= fht. 

 Haguno) åter är bevarad t i Hauninen (Reso; och i Haunu 

 i Karislojo). 



Obrutna former hafva vi i Perkiö (Lokalåhti), Herttula 

 (Nådendal), Kelkim (Virmo), Hdtiula (Pöytis), Hcllä (Vemo), 

 Pellilä (Virmo). Jfr de motsvarande brutna i sv. Björkö; fsv. 

 Hiorter; fsv. Kialki; no., isl. Hialti; fsv. Hiaelle (se ofvani: 

 fsv. Fiaelle. Man kunde visserligen tänka, att något af dem 

 ej vore så gammalt; vi kunna väl tänka oss t. ex. ett fsv. 

 *Kelki (ursprunglig böjning *Kclki: Kialka, sedan genom 

 analogisk utjämning antingen *Kelki: *Kelka 1. Kialki: 

 Kialka). Men denna tillfällighet kan ej tänkas tillämpad på 

 dem alla. 



Språkhistoriskt intressant är också Joidu (Kuusjoki), som 

 tyckes återgifva stadiet floul- af fsv. Iule. Se härom när- 

 mare ofvan s. 32. 



1 Ett yngre lån är Venga (1424 Wengha) i Nådendal. 



2 Af förbiseende ej upptaget i det föregående. 



3 I namn på -ing- kan /-omljudet nteblifva, beroende på inverkan 

 från former med -ung- eller också därpå att stafvelsen blifvit starkt 

 bitonig eller t. o. m. hufvudtonig. 



