147 



torde ej något säkert exempel tillsvidare hafva uppvisats från 

 Finland (se Saxen, Den sv. befolkningens ålder s. 17 ff.), me- 

 dan af de senare säkra fall synas förekomma blott på Åland, 

 i Egentliga Finland och Satakunta (se Saxen, anf. arb. s. 10 ff., 

 Finsk tidskrift 1902 s. 420 och nedan). 



Ofvan s. 49 har jag visserligen antydt såsom en möj- 

 lighet att vi i Murom, Visnom och Kärrom hade gamla 

 hem-namn, men i alla fall anser jag sannolikheten häraf vara 

 så problematisk, att jag ej på grund af dem vågar draga några 

 slutsatser, om jag ock ej helt och hållet vill bestrida möjlig- 

 heten häraf. Visnom är ej häller uppvisadt såsom ortnamn. 



Däremot torde det vara höjdt öfver allt tvifvel, att många 

 gamla stad-namn ännu kvarlefva i Egentliga Finland i för- 

 finskad gestalt. Sådana äro Airisto (fjärd utanför Åbo), Bau- 

 nistula (St. Marie), Maäkasto (St. Karins), Koristo (St. Ka- 

 rins), Lcmstu (St. Karins), Kustö (kapell) 1 , Angelisto (Angel- 

 niemi), Karslax (Rimito), Halslax (Karuna), Lepistö (Virmo), 

 hvartill komma ännu några osäkra fall såsom Kaupisto (Ri- 

 mito) och Soinisto (Nådendal), Huovaristo (St. Mårtens), Wal- 

 lasl (Nykyrko). 



Om vi nu kunna antaga, att .yfarf-perioden upphörde åt- 

 minstone c. 1000 e. Kr. (se Saxen, De sv. bef. ålder s. 16 

 Norrby, Sv. lm. XIX: 4 s. 11 och där anförd literatur), så finna 

 vi häraf, att dessa namn senast uppstått under vikingatiden. 



En annan gammal namngrupp äro Tibble-namnen. Så- 

 dana hafva ej uppvisats från Finlands svenska trakter, men 

 vi hafva ofvan funnit flere sådana namn i förfinskad form: 

 Tiipeli, Tiipilä (Kiikala, Patis, St. Mårtens, Bjärnå). Enligt 

 Karlsson, Upplands ortnamn (uti Uppland s. 414) äro Tibble- 



1 Senare har jag funnit formen Koostadt slöt (1522: Arw. VII). 

 Se ofvan s. 48. 



