148 



namnen mycket gamla, sannolikt lika gamla som ftmrt-namnen, 

 hvilka enligt samme författare uppstått „långt före kristen- 

 domens införande". 



Ännu äldre äro sannolikt de ortnamn på -inge, som 

 innehålla ett släktnamn. Enligt Hellquists undersökningar om 

 dessa namn (Sv. ortn. på -inge s. 234) tillhöra namnen på 

 -inge »åtminstone den s. k. primära bebyggelsen å slätterna 

 och vid vattendragen", men gå sannolikt ännu längre tillbaka 

 i tiden och böra härledas „från den tid, då våra förfäder ännu 

 idkade flyttareåkerbruk". Men om ock ortnamnen på -inge kunna 

 anses hafva mycket gamla anor, är däremot frågan om ut- 

 sträckningen af den tid, under hvilka nya sådana kunde bil- 

 das, ej ännu utredd. Hellquist anf. arb. s. 236 påpekar, att 

 hos de i England under 800-talet inträngande skandinaverna 

 namnen på -inge voro ett lefvande namngifningselement, ja 

 möjligen ännu senare. 



Vi hafva i det föregående behandlat tre hithörande namn, 

 hvilka alla äro bildade på släktnamn och af hvilka åtminstone 

 två på grund af andra språkliga kriterier kunna tilläggas myc- 

 ket hög ålder. De äro Kaxunge i Angelniemi, Aninkainen i 

 St. Marie och Uplinge (fi. UpalinJco) i Reso. 



Betydligt yngre till ålder äro däremot Hemmiriki i Nou- 

 sis (fsv. Haemming påträffas såsom personnamn öfverallt i 

 Finland under medeltiden; se ofvan s. 125 och nedan Öster- 

 botten) och Helsinge i Töfsala (bildadt på appellativet hals; 

 t. ex. i Svartboken namnes 1350 en Johannes Hel sin ger). 

 Om Steninge 1 i Karuna är en patronymisk bildning eller bil- 

 dadt på sbst. sten, är svårt att afgöra (jfr Hellquist s. 140). 



1 Namnet blef af förbiseende utelämnadt frän förteckning-en 

 öfver svenska namn i Karuna. 



