188 



fors och är således sammansatt med fsv. Laghman ~ Laman 

 (Noreen, Aschw. gr. § 311, anm. 2). 



Svensby: Soinila (1540 Swensby, 1546 Svensby). Jag 

 har förut (Finska lånord s. 53) antagit den finska formen för 

 ursprunglig. Och fi. Soini, Soinila, Soininen äro vanliga släkt- 

 och ortnamn i olika delar af Finland, men kunna icke förty vara 

 ett gammalt lån, representerande kanske närmast stadiet 

 *Swain- af det vanliga personnamnet Sven, Sveinn, Sveini. 

 Ett mycket yngre lån är Svenssilä i Norrmark (>< sv. Svens- 

 backa). En parallel till wai > oi ha vi i sv. kvesa > fi. 

 koiso. Vi få då troligen äfven här antaga lån från stadiet 

 kwais- (jfr no. kveise „blemma"; se Falk o. Torp, Etym. 

 ordb.). 



Lind. 



Svenska gårdnamn äro med all sannolikhet också Klomsi 

 och Krumsi, återgifvande sv. *Gloms och *Grums. Det för- 

 sta vore genitiven af att fsv. personnamn *Glom (= isl. 

 Ghimr); jfr sådana ortnamn som Glomsleff i Sverige (Falk- 

 man, Ortnamnen i Skåne s. 129), Glomsrud m. fl. i Norge 

 (Rygh GP s. 91). Det senare åter är identiskt med Grums 

 i Sverige (jfr också Gry ms i Kyrkslätt ; antagligen bildade på 

 fsv. Grym, :i: Grum, fda. Grumi. Jfr äfven fda. Krum). 



Hamari är snarare fsv. Hamar än appellativet fsv. 

 hamar. Jfr Hamaro i St. Marie. 



Hyppinki är samma namn som Hyppinge i Sverige, 

 hvilket enligt Hellquist, Sv. ortn. på -inge s. 53 är „bildadt af 

 en motsvarighet till fht. kortnamnet Hupho". 



Märk för öfrigt följande namn: 



Huovari; fsv. Hofwardh 1. hovare. Se Huovari i Vemo, 

 Huovaristo i St. Mårtens. 



Viikari; fsv. Vikar. Se Kuinå. 



