115 



namnstammen Härd-) är taget ur någon finsk urkund och 

 sålunda återger den finska formen. 



HauTcka (1540 HaucJcaby, 1563 Haucka); fsv. HeJc. 

 Vanligt namn. Se ofvan Koski. 



Aula (<i *Aunela 1. Auvala); se Nykyrko. 



Haveru; se Haveri i Pöytis. 



Arvela; fsv. Arve. Vanligt namn. 



Knippe; se Krapenpyöli i Kiikala. 



É7«aZa (utt. Etta; 1684 ##Za); fda. #<Mi, #tfi, fht. 



Huntsala (utt. Hunsla). Jfr Huntsa i Xousis. 



Salko; fht. Salga. 



Kouma (1540 Koiima, 1563 Coihna); angående detta 

 dunkla och sannolikt rent finska namn vill jag blott påpeka, 

 att vi i Finland äfven hafva ett svenskt Koum (Nagu). 

 Detta kan dock knappast förklaras annorlunda än som finskt 

 lån. 1 



Kreula; se Bjärnå. 



Sandila 'titt. Santia); jfr fht. Sanda, Sandö. Santala, 

 som kanske också här får förutsättas, är ett vanligt finskt 

 namn, som i många fall är att härledas från fi. santa (= 

 sv. sand). 



Pilpola; se Nousis. 



Laustinen (1540 Lailstis); se Laustu i St. Karins. 



Lavila; se Laavinen, LavamäJä i Vahto. 



Matilcka; fht. Madacho, Mattihho. Forsman PN" s. 184 

 anser Matikka (och Matihainen) vara derivationer af fi. Matti. 



Lampo: kanske sv. landho. 



1 Samma namn ha vi kanske också i Koomnnsuo i Kumo. 1 

 så fall har diftongen ou äfven framför m utvecklats till ö, och 

 Ojansuus (I s. 56) formulering af ljudlagen vore alltså för trång. 



