124 



lieman aff Kalalax samt t. ex. Olli Kennoynen, Heyki 

 aff Lauchiala, Heyki aff Kylmakoski m. fl.; 



c. 1390 uppräknas några egolotter i Lechtis fiskevatten 

 (iReso); bland andra nämnas Hinza, Danske oc Motonen; 



1411 tillbyter sig Påval Karpalainen godset Beduka 

 i Vemo mot Hirvonpää i Pemar; fastar äro: Stighulff Ra- 

 waldzson, Rodhkor Ingason, Matis Ingemarson, Ha- 

 kon Niclisson, Benth Olafson, Henric Teppa, Andris 

 Karpaynen, Marthin Danis, Jonis Hanijoki, Laurens 

 Ranthala, Laurens Husoy, Michel Timber; 



1439 omnämnes en Önder från Kangasala. 



Det anförda torde räcka till för att visa, hurusom skan- 

 dinaviska personnamn stå att finna under medeltiden i finska 

 trakter i västra och sydvästra Finland, om ock af dessa personer 

 en del dock sannolikt varit svenskar. Men ej blott här utan 

 äfven långt inne i Tavastland, ja t. o. m. i östra Finland 

 kunna liknande skandinaviska personnamn påträffas. Såsom 

 bevis härför må ytterligare anföras några fakta. 



Ha ku Ii, Ha ku ni förekommer på 1500-talet såsom 

 mansnamn i Savolaks (Forsman PN s. 79 f.). 



Kattelus, Kattilus var vanligt mansnamn i olika 

 delar vid slutet af medeltiden (Forsman PjST s. 81). 



Aska, Asko, Asku förekomma på 1500- och 1600- 

 talen i Kexholms län, Savolaks och Ingemanland (Forsman 

 PN s. 76). 



F de af Hausen I publicerade domböckerna från syd- 

 östra och sydvästra Tavastland finna vi hithörande exempel 

 nästan på hvarje sida. Här må nämnas följande: 



Asickala. 

 1477 Gudmund Halfivian, 1466 Sigwerd moränen, 

 1468 Gudmund liko, Lars Skytt, 1470 Inge i Asickala, 



