125 



Arwed Wijtalast, Sone Wechmais, 1484 Hemingh, 1478 He- 

 ming Wavialast, Hemming Muuriainen, Häming Kurdikan, 

 1494 Siffwert Ollsson, Staffan Hannsson, 1466 Oleff Biörs- 

 son, 1499 Torkeli Niellsson, 1467 Bertil Wesijako. 



Ten ni lä. 



1489 Eskil Solka, 1490 Brussi Ollssonn, 1470 Imman 

 Hincka, Biörn Kaitala. 



Hollola. 

 1458 Eneivald Etolan. 



Sysmä. 

 1456 Siurd soranpojin, siord lapaiasson m. fl. 



En noggrannare undersökning af namnförrådet i olika 

 delar af vårt land än den, vi här kunnat inlåta oss på, skall 

 säkerligen leda till det resultat, att antalet af de fornsvenska 

 namn, som upptagits af finnarna, blir allt ringare ju längre 

 österut vi komma, medan däremot de namn af germansk upp- 

 rinnelse, som blifvit inlånade redan före finnarnas ankomst till 

 Finland ej inskränka sig blott till de västra delarna af landet. 



Vi kunna till en början nöja oss med att konstatera, att 

 i medeltida urkunder från samma trakt uppräknas personer, 

 af hvilka en del hafva svenska, andra finska namn. Det är 

 därför ofta ytterst svårt att afgöra, huruvida de i frågavarade 

 personerna varit svenskar eller finnar. Då t. ex. i samma 

 urkund uppräknas Torkil Byting, Thore, Inge, Olaff 

 Kallenpoyka, Heycke Symonsson och Peder Ykalem- 

 passon, så torde man få antaga för säkert att Olaff Kallen- 

 poyka var finne och likaså Peder Ykalempasson och 



