264 



Östermark, Jurva, Laihela, Lillkyro, Storkyro, Ylistaro, Ala- 

 järvi, Vindala, Lappajärvi, Kortesjärvi, Evijärvi, Vetil, Kaustby, 

 Ullava, Kelviå, Lochteå, Himango. Därjämte har sannolikt en- 

 staka kolonister äfven bosatt sig i Ilmola, Nurmo, Lappo, 

 Kanhava, Ylihärmä, Alahärmä, Ullava och Kannus. 



Det är sålunda ett vidsträckt område, och svenskarnas 

 undanträngande af — eller kanske snarare uppgående i — 

 finnarna måste anses bero därpå, att de troligen icke i någon 

 af de nu nämnda socknarna (om ej möjligen i Laihela) varit 

 den öfvervägande delen af befolkningen. Detta har däremot 

 med all sannolikhet varit fallet i kustsocknarna — där såsom 

 bekant finska ortnamn förekomma i stort antal — och för- 

 hållandena hafva därför också därstädes utvecklat sig i mot- 

 satt riktning: svenskarna hafva helt och hållet undanträngt 

 eller i sig upptagit ortens finska befolkning. 



Utan tvifvel äro vi berättigade att tala om en verkligt 

 bofast finsk befolkning i många trakter af det nu svenskatalande 

 Österbotten. De finska ortnamnen äro nämligen så talrika, 

 att de ingalunda kunna förklaras härröra från finnar, som 

 blott sommartid här idkat fiske. De finska namnen äro vis- 

 serligen till största delen naturnamn (angifva vattendrag, 

 sjöar, vikar, öar, uddar o. s. v.) och bevisa att finnarna här på 

 de flesta ställen varit de första inbyggarena, men därjämte 

 förekommer ett ej så ringa antal kulturnamn, hvilka med be- 

 stämdhet angifva en verklig bosättning. Tyvärr äro dessa 

 namn ännu ej undersökta, och jag har ej häller nu till hands 

 några vidlyftigare förteckningar öfver sådana, men här må 

 såsom exempel på dylika nämnas följande: 



Gamlakarleby: Kallis, Närvilä, Heinola, Palo. 



Pedersöre: Kristola, Gunnila, Pellis, Pir Hö (= Pi- 

 rilä), Pettil, Kittel, Tarvonen, Timonen, (1713 Tanvori). 



Ny k ar le by: Sorvist. 



