269 



södra Österbotten ända från urnordisk tid, om vår ofvan 

 framställda etymologi af detta namn vore tillförlitlig. Men 

 då man därom — såsom jag redan ofvan s. 219 f. framhållit 

 — kan hysa starka tvifvelsmål, så synes det mig något djärft 

 att på grund af detta namn tillmäta den svenska bosättningen 

 i Österbotten så hög ålder 1 . 



Arkeologin har visserligen ådagalagt en germansk bo- 

 sättning i Kyro älfdal under äldre järnåldern och ännu tidi- 

 gare kulturskeden, men känner ej till några fynd från yngre 

 järnåldern, som med bestämdhet kunde sägas härröra af skan- 

 dinaver. Detta faktum förklarar jag på samma sätt som de 

 härmed fullkomligt likartade förhållandena i Egentliga Finland 

 och Satakunta. Jag anser alltså, att äfven här den tidigare 

 germanska befolkningen varit så svag i bredd med de inflyt- 

 tande finnarna, att dessa snart blefvo „tongifvande" i kul- 

 turellt afseende och småningom med sig assimilerade traktens 

 äldre befolkning. 



På grund af ortnamnen vågar jag äfven påstå, att denna 

 sammansättning skett så hastigt — likväl under flere århund- 

 raden — att den nästan kan anses såsom afslutad, då seder- 

 mera (troligen c. 1,100 — 1,200) den svenska inflyttningen 

 började. De äldre skandinaverna måste därför här ha varit 

 fåtaligare och därigenom mindre motståndskraftiga än deras 

 blodsförvandter i sydvästra Finland. 



Att här assimileringen hunnit försiggå längre än i de 

 ofvan behandlade trakterna i västra Finland, beror antagligen 



1 Replot (< RaippaluotoJ och Keiskar (< Kaiskenkari), h vilka 

 uppvisa diftongen ai och sålunda äro mycket gamla, äro namn på 

 skär långt ute i Kvarken och hafva hört till svenskarnas i Sverige 

 „ intressesfär" och få därigenom sin förklaring. Den af mig Finn.- 

 ugr. forsch. II s. 200 nämnda växlingen ai ~ ei uti Tailuoto ~ 

 Teilout torde bero på misstag. 



