214 



gudadyrkan. Sådana äro Asson (Kumå?), Viasvuori (Harja- 

 valta), Viasvesi (Björneborg), Torsnäs: Tuorsniemi (Björne- 

 borg), Lauhianmaki (Eura) och Lauhavuori (på gränsen mel- 

 lan Satakunta och Österbotten). 



Dessa fakta leda oss med bestämdhet till det resultat, 

 att i Satakunta redan under urnordisk tid svenskar och finnar 

 bott i hvarandras närmaste grannskap. Men då arkeologerna 

 ej häller från dessa trakter känna till några fynd frän yngre 

 järnåldern, som med bestämdhet skulle angifva en svensk be- 

 folkning, så måste man väl här likasom för Egentliga Finlands 

 vidkommande antaga, att redan under ifrågavarande tid fin- 

 narna* blifvit de bestämmande i kulturellt afseende och att 

 ortens skandinaver redan till stor del sammansmultit med 

 finnarna, innan senare en ny svensk inflyttning vidtog. Att 

 den svenska nationaliteten dock ej helt och hållet hunnit dö 

 ut, det framgår här likasom i Egentliga Finland af ortnamn, 

 som från älsta tider kvarlefvat i svenska språket ända till 

 våra dagar, t. ex. Hjulböle: Hyvelä, Kjulo: Köyliö, Skarf- 

 örarna: Karvianourat. 



Då bosättningsförhållandena i Satakunta sålunda tyckas 

 vara fullkomligt likartade med dem i Egentliga Finland, ber 

 jag att för öfrigt få hänvisa till min utförligare motivering 

 beträffande förhållandena därstädes. 



