112 



grvn (jrihi w. Gr. § 24, 3. 



gryii|igj *-ug (jrymi adj. 



gryta grytu f. — smq grytur har ma Qriir Ordspr. — lag 



du gran i grytu, ja lagar ful ymph ja Ordst. 

 gi'ytki'ok grj/tkrok pl. -ar m. 

 gr}'tski'apa grf/tsJcråjm f. 

 grytviud — ers. af *kåka. 

 gra gro adj. 1) Grå till färgen. 2) Arg. 

 gråben ^) grobarn n. Binamn för vargen. 

 -•■grabot grqhot ut. pl., n.? Gråbo, artemisia. 

 grå-*(lufvig grqdnm adj. Glåmig. 

 gräliär[ig] *-ug gröhoru adj. 

 gråna grön sv. vb. intr. & imp. 1 : 1) Blifva grå. 2) Grj, 



om dagen ^). 

 *graning ^') gröm^g ut. pl, f. Gryning. 

 grå-skinu *) grqsiåm n. Ekorre. 

 graskägg[ig] *-ug grosUagu adj. 

 gra-sparf grqspårv pl. -ar m. 

 gråsten grqstam pl. -ar m. 

 grä-sugga grösnqu f. — Syn. blämask. 

 gråt gröt ut. pl., m. 

 gråta grqt pret. gröt sup. grqU vb. intr. — bih iq) ratj o 



grqtar }-nt! Ordst. — S3^n. *bälja, *galma, grina, rårna 



o. pyyliä fi. Jfr degvatten. 

 *gratug grqtu adj. Gråtmild. — Syn. gnällig, grinig, *pitug, 



råmug. 

 grädda grad sv. vb. tr. 1. 

 [grädde] *grädda gréJu ut. pl., f. 

 *gräf ■'5) grav pl. -ar f. 1) Grop. 2) Graf. — Gr. § 34, 2 a. 



^) Sammalunda i Nyl., Sörb. m. fl. No. gråhein. ^) Samma 

 bet. i Nyl., Vg., Norge/ 3) vNyl., Norge. *j Öb. allm. ^) Öb., 

 Nyl., Na., W., Ru. 



