85 



fordra fQ(lar sv. vb. tr. o. intr. 1. 



*foi*ga ^) v. fånj sv. vb. intr. 1 Sladdra. 



*forga s. f(kr()u f. Skvallertaska, pratmakerska. 



'•'fork 2) färk pl. -ar m. Med en brädlapp i nedre änden för- 

 sedd stång-, till att 1) 'stöta* lisk; 2) framstaka bät ge- 

 nom vassen i åarna. 



|foi'ni| *foi'ma pkrmu f. 



[forinanj '^foderman födarman pl, -mkn(er) m. 



fors /ox cV' få^ pl. -ar m. 



forsa ffk & fåi sv. vb. intr. 1. 



fors-''^skjora fagfjmii t Strandskata? 



fort förf, adv. 



fortepiauo pårtopiano pl.? n. 



fosforsticka fåsfo§t}hu f- 



foster fastar n. 



fosterbarn fostarhon n. 



foster-| dotter] *-dotra fQsta(ldtru f. 



fosterfar fostarfår ut. pl., m. 



fosterland fåstaj/rnd ut. pl., n. 



fostermor fostarmör ut. pl., f. 



fosterson fosta^an, fosta^ön, fostasön [böjn. se sou; pl. dock 

 sälls.] m. 



fostra fastar sv. vb. tr. 1 [u^]. 



fot fot pl. /^fer m. — th fots = ti ffjtas Till fots. — sata f0tra 

 po naka o laga da ov! 



fotblad fotblad n. 



fotlknill] -'^-knyla fötknjjlu f. 



1) Öb., Fby, Ksl. i MNyl. 2) Aid, EF., Nyl., Vb., Uppl., 

 Sdm., Gotl., Fryksd., Sörb., Vg., Hll., Sk. med skiftande betydelse 

 (piilsstång. påk, grep, rattet trästycke, skidstaf). fn. forkr in. båts- 

 hake', lånadt från lat. furca och upptaget i finskan under formen 



porkka. 



