45 



*bäeklar ^) héOdar pl. t. Skänkor, långa ben. 



*biicklare håklar m. Drummel. 



*bäckhi^* 2) haklii adj. Klunsig, otymplig. 



bäcks-*'iniime håhsmln n. Bäckmj^nning. 



[bäddj =^bä(l(la hådu t — Jfr *byssja. 



bädda håd sv. vb. tr. 1. — som a ha(la^§o h^ar a Ordspr. 



bägare bågar m. 



bäg:ge hå^i pron. 



*bäla [sig] ^) M]^§a, sv. vb. rflx. 1 Oroligt kasta sig af och 

 an. — håhs pret. o. sup. håhst vb. dep. — v>_ ska tu 

 bqbs (1. h%]^(le) sotenand, a du simk? — Jfr *bäuga 

 [sig]v 



[bälg] *l)älge lålja m. Blåsbälg. — Ingår äfven som senare 

 sms.-led i okvädingsord *). 



bälgvante — ers. af *kludd, päs(e)vaiite. 



*bälja^) hdh sv. vb. intr. 1: 1) Rama. 2) Gråta öfverljudt. 



bälte balt 1. båU n. - Jfr lijärt(a)bälte, söljebälte. 



*bäiida [sig] ^) bånd^sa sv. vb. rflx. 1 Föra sig ovårdsamt. 



*bäiiga [sig] '^) bågg^sa sv. vb. rflx. 1 I plågor oroligt kasta 

 sig af och an. 



bänk bågk pl. -ar m. — Jfr *kränka. 



*bänska ^) bånsk sv. vb. intr. 1 Bjuda till att tala hög- 

 svenska. 



bär bér 1. bér n. 



1) Öb. Hvbfj. EF. Nyl. *bäcMar 1. *bäcMor pl. t.; stambe- 

 fryndadt med litt. bégti 'springa'. 2) Qh., EF. idm. ^) Öb., Nyl.; 

 jfr No. bala 'bullra; tumla; anstränga sig' {bfda 'släpa, träla'). 

 *) Där framträder bet. af isl. belgr m. 'säck; skinn'. Jfr Fby 



-handske Åld -vant i likadan användning). ^) isl. belia fsv. bcelia: 



Öb., Fby, Ru., Sörb. (äfvenså Estl. b^lgi idm.). ^) isl. benda fsv. 



bfsnda v. 'böja'. -) Jfr *bangas EF. öNyl., *ba7iga sig VNyl. 

 'våndas'. Hör ty. bange hit? «) Np., Hs., Uppl., Gd; <.*bein-ska 



'tala rätt' isl. beiwi adj. 'rak'. 



