37 



brådska brosku ut. pl., f. — Syn. -''skyndel. 



brådt hröt adv. 



*bra(ltoiiit \) hrotämt adv. Bradt. 



bradt-at brotöt adv. Brädt. 



bråk brqk ut. pl., n. — Syn. beliei, 'besmide, bråkarbete, 



sjä. 

 bråka v. brok sv. vb. intr. 1. 

 bråka s. — ers. af *bråta, ^klifta. 

 brak-arbete brokårbad ut. pl., n. Mödosamt arbete. 

 *brana ^) bröna sv. vb. intr. 1 Glöda; lysa; rodna. — bronar 



ja na vq i ogit? 

 brånad bröna ut. pl., m. 



*braiie ^) bröna ut. pl., m. Brand ; glöd (t. ex. pä himmelen). 

 brås bros pret. o. sup. brösta vb. dep. [at 1. po nan]. — Syn. 



se slåss, 

 '^brata *) s. brötii f. Lin- 1. hampbråka. 

 *bråta ^) v. bröta sv. vb. tr. 1 Bråka lin 1. hampa. 

 bråte I bröta m. Hög, hop. 

 *bråte ^) II bröta ut. pl., m. Katarr. 

 *brate-sjuk brötasimk adj. Sjuk i snufva, katarr 1. dyl. 

 bräcka bråk sv. vb. tr. 2 [somlar]. 



bråkas sv. vb. dep. 1 Skrefva med benen. 

 *bräda s. brådu ut. pl., f. 1) Smält massa, t. ex. talg 1. smör. 



2) Saltad uppkokt grädde. 

 *bräda ') v. bråd sv. vb. tr. 1 Smälta, t. "ex. bråd smén. 



^) Jfr isl. törne m. 'lid, tillfälle'. Eller månne pro brådtom 

 (jfr uttalet layomt i st. f. lagom)l ^) Nyl., EF. 3) Nvl., EF.; 

 isl. brane m. 'brand'. ^) Under skiftande former i Öb., EF., Nyl., 

 Estl., Ru., Vb.. Nk., Sm., Ög., Vg., Bhl. (Rz 53 b). No. hrota 

 (o') f. ^) Öb., EF., Nyl., Estl., Ru., Götald (Rz 53 b); No. brota 

 (o') vb. «) Öb., EF., Nyl., Nu. i Estl. ') isl. bréba fs?. brTcdha 

 v.; Dl., VI. Götaland, Gsv. 



