32 



^-bottnad -hötna adj., förek. i sms. o. utm. botten af viss be- 

 skaffenhet, SS. t. ex. fin- [o: /7m-], grå-, gro(tv)-hdtna 

 o. s. v. 



bra h-q adj. k adv. — ht^ska asit pmc, ja har ?• so hw 

 min. 



*brack ^) ingår i sms. ''•'stöi-jebrack, qv. v. 



bräcka hråkii f. Okv. — brdkur pl. t. Byxor. 



*bi'agd2) ingår i sms. sko-*bragder, qv. v. 



*brak hrqk ut. pl., n. Anfall, försök, [^nf] > f^§l (1. fosf) 

 brqtsh [Icke] vid första försöket. 



braka brdka sv. vb. intr. 1:1) = hsv. 2) Pedere. 3) Stur- 

 skas, uppträda braskande. 4) hr. okul Ramla. 



*brakus hrålms pl. obr., m. Okv. fur en person som lätt fal- 

 ler. 



*braiiad hräna adj. Brant. — Jia gq^^o hrmiat npv. — hude 

 h_da a ah hranast jm- t trakta. 



braud brdijd pl. -ar m. 



brandförsäkra bränd- 1. bråwf\fsdkar sv. vb. tr. 1. 



brand järu brdndjévi n. Trefot. 



braiid-*käx brånUaks n. Brandkrok. 



brandspruta hrdn(d)spru!tu f. 



brandstake 3) brdn(d)ståka m. Eldgaffel. 



brandsyn brån{d)sijn ut. pl., f. 



brant s. brdnt pl. obr., m. 



brant a. bränt adj. — Syn. *branad. 



^branta*) brdnt sv. vb. intr. 1 [ov] Luta (om marken), vara 

 brant. — marlsa brantar ov mot oga. 



b*rasa bräsu f. 



1) Jfr bräcka. ^) Rz 48 b bragd (Hs. Uppl. Sdm. Sm.)m. 

 'redskap'; jfr hsv. fiskebtagder. ^) Med denna betyd. allm. i Fld 

 o. Estl. samt äfven annorstädes. *) Nyl. Fby *branta = No. 



bratta idm. 



