27 



blapojke hl6pö}[.k pl. -ar m. Stormhatt, Aconitum. 



blåsa s. hlösu t 



blåsa hlos sv. vb. tr., intr. o. imp. 2. — hlos, ka>j, so fa^fju 



f ilarna Ordst. — ha va so hlosancL tis. Det var nöd och 



brådska pä färde. — S^^n. vätli^a 2. 

 blas[bälg'l *-bälg"e hlöshklja 1. hhlija m. 

 bläs[ig] *-ug; hlösu adj. — ha a to i hlosia vadar i^da. 

 blast hUst ut. pl., m. — Sjm. vind, väder, 

 bläsväder hUsvkdar ut. pl., n. 

 *bläta O &?6fa sv. vb. imp. 1 : 1) Regna, duska. 2) Töa. 



— ha Motar upö so Jiavdandis(t). 

 *blätiia2) blökn sv. vb. intr. 1 Blifva uppblött. 

 bläck hUd- ut. pl., n. Skrif bläck. 

 bläckhorn bUkhöti n. 

 bläck[igj *-u^ Måku adj. — häda dmjji val^^o blaku om 



fr//m- ta ha sku sta skrw. 

 bläddra s. hlådru f. — Syn. porla s. 

 bläddra v. I — ers. af *bladdra. 

 *bläddra^) v. II Uadar sv. vb. intr. 1:1) Fladdra. 2) hl. ov 



Ila i väg. 

 blänka hlå^k sv. vb. intr. 2. 

 bläs — ers. af *blis. 

 bläsand blåsånd pl. -andar f. 

 bläsig — ers. af *blisu|i^. 

 blöda bUd sv. vb. intr. 2. 

 blöja hU}pju f. 



blöt s. bl0}pt g.? förek. i tis. hg 1. Uq i blo^pt. 

 blöt a. blmpt adj. — Syn. *klottug. 



^) Öb., Da., N.I., Fby, Estl. — no. blöta v.; nyial. bloti m. 

 'tö'. Afljud till fn. hlouir bsv. blöt. 2) isi. fsv. blotna idm., 

 kvarlefvande i Öb., EF.,'Nyl., D., Ru., Sm., Vb. ^) Gk., Fby idm.; 

 no. bledra v. 'Ijase". 



