24 



blecka v. hUka sv. vb. tr. o. intr. 1 Hugga märken i trän till 



vägledning. — Syn. fi. pilkata. 

 ''^blecka s. hUku f. Till vägledning i trä inhugget märke. 

 bleck + paiiekki fi. })lakpämk pl. -ar m. }31eckhink. 

 blek hUik adj. 1) = hsv. 2) Lugn, om sjön '). — smi a 



alt blahk t^dq. 

 *bleka2) s. blaiku ut. pl., f. Stiltje. 

 bleka v. blåtk sv. vb. tr. 2. 

 blekna blåtkn sv. vb. intr. 1. 

 bleksot blåiksdt ut. pl., f. 

 blemma blivmu f. — Syn. kvesa I. 

 [blessera] ^blassera^) bUser sv. vb. tr. 1. 

 *blicka s. bUku f. Glimt. 

 ^blicka*) v. bUka sv. vb. imp. 1: 1) Glimta, skimra. — ha 



bhka fy? 0gu. 2) Blixtra. 

 blid blid adj. 

 *bli(la 5) blidu ut. pl., f. Tö. — Ingår äfven i sms. näse-'''blida, 



qv. v. . 

 [blifva] *bli bil pret. blaw sup. blivi. — Im ha sUp^ blwi, 



huda fliku, san ja sist so hanar. — Hällre varda. I 



bet. kvarblifva' ersattes blifva af lämna 2, slippa, 

 blind blind adj. 



blindbock blimböh ut. pl., m. En lek. 

 blindbröms bUn- 1. bUmbrfptns pl. -ar m. 

 *blindick? ^) blinnk pl. -ar m. Liten blecklampa. — Syn. 



*blunda s. 



1) Bhl., HU., Bl. (Rz 40 a). '^) Uuder ngt olika former i 

 Öb., Hvbfj. o. Sörb. Utmärker eg. hafvets bleka färg under lugn 

 och solsken. No. bleikja f. 'ljusning på himmeln', blika (i') 'vind- 

 stille med blankt vand'. ^) Öb., Fby. *) isl. fsv. blika v. 'glänsa'; 

 Öb., Åld., EP., Nyl., Estl., Ru. samt Hs., Svea- o. Götaland (Rz 

 39 b). 5) öb., Fby, Nyl., Nb., Vb., Mp. (Rz 40 b); No. blida f. 

 'blidhet'. *) 1. äldre *blinka? 



