207 



*lam[in]a ^) III lama sv. vb. intr. 1 [ov] Långsamt ge sig i väg. 



'•'lämna 2) låmtj, sv. vb. intr. 1 Gä ihop, 'sätta sig' ; t. ex. 

 h^}fji lämnar ihop. Äfven ss. vb. dep. 1 lämnas [tJio})]. 



lampa Idmpu f. — Jfr *bliiulick, *bluu(la s. 



Lind länd pl. = sg. 1. landar n. 



landa länd sv. vb. intr. 1. 



laiulbacke ländbåka ut. pl., m. 



landbonde lämhund pl. -bhndar 1. -hhndar m. 



landgång" läggbng pl. -ar m. 



landsbo länshow pl. -ar m. 



landsida låndsidu f. def. (ut. pl.). 



landskyrka lånstsy)risu ut. pl., f. def. 



landsväg- lämvag pl. -ar m. 



landtbrnk lånthrmh ut. pl., n. 



laudtmätare läntmafar m. 1) = hsv. 2) Ett slags larv. 



landvind Idndvm(d) pl. -vhjdar m. 



landväg- ländvaip m. def.. anv. adverbialt. 



langa läi^r/ sv. vb. tr. 1. — lägg tan ä lud! 



Ilantcärna] ^lamptärna låmptmiu f. Gr. § 218. 



lapa — ers. af *Iäpa, *slafsa. 



lapp läp pl. -ar m. 



lappa läp sv. vb. tr. 1. — Syn. bygga. 



lapp [ig] *-ug låpu adj. 



lapp-il ^) läpd n. Väderhvirfvel. 



lappsalva läpsälvii ut. pl., f. 



lapp-[virkej *-värke låpvcerk ut. pl., n. coll. Alt som kan an- 

 vändas till lappning, ish. af kläder. — Syn. byggniugs- 

 ämne. 



^) Bet. i ÖstNyl., Fryksd. o. Skåne "halta", i Vörå däremot 

 — eget nog — 'kila af. Hör till lam adj. '^) Likaså i NVct. 

 o. Nyl.; afl. frän lama idm., hkt återfinnes i Pyttis. Hör till isl. 

 lemia fsv. Iremia. ^) Öb., Nyl. 



