115 



g:ula (jihlxi i. 



g:uld (jul ut. pl., n. — (jiU, gul, gå sUa säges dä man leker 



blindbock. — gult a mt so ro so iut a gar mt fxp bro 



Ordspr. 

 guldhöua gulhmu f. Insekten coccinella. — Till den säger 



man : gul gulhmu, van ska du fltmu, s^dar h&l(larj^ar ? 

 guldring gtilrlgg pl. -ar m. — gulnncUt & naUmJjrofarmu 



h fatiorh Ordspr. 

 guldsmed gulsmkd pl. -ar m. 

 gulna giiilii sv. vb. intr. 1. 

 [gul]-sparf *gål- gölaspårv pl. -ar m. 

 *gumme 1 a) gåm pl. -ar m. Gudfar. 1 b). 

 gumma gum pl. -ar f. Gudmor. — Ers. i bet. 'gammal kvinna' 



af *gamla. 

 gummi gimu ut. pl., n. 

 gump gitmp pl. -ar m. 

 gumpa gump sv. vb. intr. 1. 

 gumse — ers. af *bäss«. 

 gunga s. gu^gu f. — Ers. vanl. af *kinka s. 

 gunga v. — ers. af *kinka v. 

 gungbräde gugghra n. 

 gungstol — ers. af *kinkstol(e). 

 gudnäs gunös interj. 

 gurgla går gal sv. vb. intr. 1. 

 gurka gurhi f. 



[guvernör] *gubernör 2) guhteviér pl. -ar m. — Gr. § 73, 4 {i. 

 gyckla jöÄ;a? sv. vb. intr. 1: 1) Gyckla; skämta. 2) Arbeta 



smått. 

 gylta cU^jUu & (UfpUu f. So, sugga. 



1 a) Dl., Gotl. (Rz 222 a), Estl., Ru. *gumme Lptr (ÖNyl.) 

 *gumne gönin idm. ; isl. gume m. 'man'. 1 b) Samma bet. i NVa., 

 Dl., ÖNyl., Estl., Ru. 2) ^ed h äfven i Fby o. Nyl. 



