101 



gap gap n. 



gapa gapa sv. vb. intr. 1. 



gap(e)trast ^) gdpatnUt pl. obr., m. Okv. till 1. om en dum 



mskca. 

 gap(e)-trä gäpatra pl. obr., n. Okv. = föreg. 

 gap [ig I *-iig gåpu adj. 

 garde gthfh n. def., nt. pl. 

 gardin g(i(l'm pl. -ar m. 

 gardist g<)(ltst pl. -ar m. 

 garfva gurv sv. vb. tr. 1. — Syn. barka. Jfr beta v. II k 



s. II. 

 garfvare garvar m. 

 garfvar-Iiynda gärvarliffndii f. Okv. till en ovettig person; 



t. ex. ta stsajj/a^^om ig^garvarhipijdii. 

 garfveri gårvari n. 

 garn g<hi ut. pl., n. 

 garndocka gqti(ldka f. 

 garnhärfva gdiflKenm f. — vi a tu so rad, so du skaka^jrp- 



som hg gq)}]i(ervu'^ — Jfr fitja s. 

 *gassa '^) gåsa sv. vb. intr. 1 Glo. 

 gast gäd pl. -ar m. Ostyrig pojke ^). 

 *gastonera *) gåstonh- 1. gdstuntr sv. vb. intr. 1 Väsnas, föra 



oljud. 

 *gat ■^) gät n. Upprödd väg i skog. 

 gata gåtu f. 



*gatu-flänga gåtuflö^ga f. Gatstrykerska. 

 gaudiuni lat. gåijdui ut. pl., n. Buller, oväsen; t. ex. ha 



hqlcjar^^iu tukt gamlta so. 



') Äfvenså Vörå och Finnby. '^) isl. gasa ; uppg. blott frAn 

 GK., NVet., NK., Fby o. Ksl. '^) I samma bet. i Öb., EF. (ställ- 

 vis) o. flerestädes i Sverige. *) NVet. '') isl. gat n. hål'; under 

 samma form o. bet. äfven i Estl.; = Rz 188 b gått (Uppl. Gotl. 

 Ög. Hll. m. fl. 



