92 



lar I får n. Ovis. 



*får 1) Il får n. Fåra (pä teg). 



l'ai'-lijoiMl — ers. af farlio]», lartropp. 



farlioj» fårhop p. -ar m. 



tai'lnis fjrJuhs n. 



farskalU' få^ku/a ni. 1) Fårhiifvud. 2) Dumbom, ok\-. 



lartropp fårtröp pl. -ar m. 



*fatalii^' -) fötålu, föt^hi, fötalu adj. Tystlåten. 



'^faft ^) fot [i 1. ^1 adv. Felande i ett visst klockslag. 



fä fa pl. obr., n. Brukas blott ss. okv. — Jfr as, asben, 

 draiikarslial, fähund, kadaver. 



fälakti^-] ^-aktiig; fmktu adj. 



fäbod f/Md pl. -ar f. — fahöda (f.) pl. def. (Gr. § 234. 2 a) 

 är byanamu. 



labods-stuga, *-styga fåhmtägu 1. f/tlmstfpf/n f. Boningshus in- 

 vid fäbodar. 



*fä^en *) fåip adj. Glad. — ja val bo rad o fafjh tis. 



fäpia få^H sv. vb. tr. 1. 



fäliuiid fåhim pl. fåhnndar m. 



fähus /i;^^^s s) 1. f^his n. - Gr. § 48, 6. 



fähus-pi^'a 1. *-peg'a fmnspigu 1. -i>é^w f Ladugårdspiga. 



'^fäja fkij sv. vb. intr. 1 [upö] Arbeta, stöka. 



*fäkel fåkuhi m. def., ut. pl. Fan, svord. 



fakta fåkt sv. vi), intr. 1 Väsnas. 



fäll fåj/l 1. få/jl pl. -ar m. 1. -ar [1. = sing.] n. 



fälla v. fal sv. vb. tr. 2. — Syn. kaataa ti. 



fälla s. fålu f. 



1) fsv. isl. for f. Öb., EF., Nyl.. Rg.. Gsv. (ntr), Sm., Sk., 

 HU , Bl. (mn.). ^) Öb., Br., Njl.; isl. fåtaladr = fämöhujr 

 idm. •^) Allra, i Finnland. ^) isl. fegenn fsv. fceghin adj. Öb., 

 Nyl., allra, i Sv. enl. Rz 1.33 b. '') Under denna form i Öb., Nb., 

 Åra., Hvbfj., EF., Nvl., Hll. 



