123 



halfvägs ^) Jidlvis adv. 1) = hsv. 2) Till hälften, t. ex. hadp 



a halvis (tzort råtj. 

 halfylle hdlvffl 1. -}fU ut. pl.. n. fXytt ord]. 

 lialfylle-herrskap hdlvifhJue^kai) ut. pl., n. Halfherrskap. 

 half-är hdlvm- n. 

 halfattoiide hålvötnnd räkn. 7^2- 



halka hålk 1. hdlk sv. vb. intr. 1. — Syn. *flajska. *slaska II. 

 '■'hallick 2) hdhk pl. -ar m. Skojare. 

 [hallon] *halla 3) hålu f. 

 hallou-hytta hdhihfiu f. -^ /^a biosand i hahthfUi tis. Det 



är nöd å fårde. 

 hallon-bär håhihkr n. 



hallou-ris håhirts ut. pl., n. (coll.) Hallonbuskar. 

 [hallä] *[h]allo *) cdo ut. pl.. n. Larm. — ha val^tnkb alo 



teer. 

 halm hdhn ut. pl., m. 

 halm-boss hdhnbös ut. pl., n. 

 halmhatt hdlmhåt pl. -ar m. 

 halmlass hdlmläs n. 

 halm-*läng-(j)a hdhnlandzu f. Öfver taket, parallelt med åsen, 



lagda länga störar, afsedda att kvarhålla halmen. 

 halmsträ hdlmstro pl. -strodar n. 

 halmtak halmtak 1. -tak n. 



hals liåh pl. hdlsar & hdl^ar m. Gr. § 100. anm. 3. 

 halsduk hdlsdwk pl. -ar m. 

 halshuj^g ^) hdlsjm^ ut. pl.. n. Sårnad under ta. 

 halt hdlt 1. /ia?^ 1. hdlt adj. 



1) fsv. haheges idm. 2) NVa., Nyl.. Sthni; månne af arZeÄ:i?i 



(i Nyl. utt. harlekm)^ '^) Vätö; i Esti. "halla- \. ''haUar-hä)' {ai 



fn. /^a?/r ni. 'sten'). *) Utan /^ äfveu i Vörä (och Vätö): alo. '^) 

 Vö., Fby. Nvl. 



