124 



lialta halt 1. hdll 1. hidt sv. vb. intr. 1. Ers. vanl. af *kliiika 



1. *klynka. 

 *liaiii I hum ut. pl., m. Hamn, i uttr. t ham o linl. 

 *ham ^) II liåm ut. pl., m. Skugga, vålnad. 

 -''hamla 2) håmbul sv. vb. intr. 1 Famla, fubbla. — hämhal^qv 



Gå fjäskigt. — liäinbul^okul Ramla. 

 *hamlu^ 3) hdmhlu adj. Fubblig, fumlig, ovig. 

 hammare hmnar pl. liåmhrar m. 

 liammar-hufvud hdmarJwvu n. Hammarpen. 

 hammarskaft håma^kåft (1. -sk') n. 

 *hammel ^) håmhal ut. pl., m. Vålnad, skugga. — vätska ha 



nu vql^to jci so hamhahi ov a i nat? 

 *hamme-slät ^) hämaUkt adj. Blott och bar. — va^sku ha ga 



so hamaXlat Huru skulle det aflöpa med sä litet 1. så 



lätt. 

 hamn hdmn pl. -ar f. — vhh (ja ti hamna h kvajcl! 

 hampa hänipu ut. pl., f. — lata koma bara, noiv a ha hampu 



som hqj/lar tis. 

 hamp-*röta **) håmprhptu f. Stängsel i vattnet innanför hkt 



hampan rötes. 

 hamra hämbar sv. vb. tr. o. intr. 1. 

 liamsa v. håms sv. vb. intr. 1 Fjäska, slarfva. — häms_öt sa 



na Rafsa ät sig ngt. 

 '''hamsa s. hämsu f. Slamsa. 

 hams[ig] ''''-ug hdmsii adj. Slamsig. 

 lian ha 1. a gen. hans 1. hansis pron. 1) Han. 2) Den, det. 



3) a Man. Gr. §§ 248 & 250. — hän i tis., t. ex. ja 



linda o ha frp han o dan bakat Jag (sprang) undan och 



han efter „för han och den". 



^) Na., Ingå, Vätö; isl. Jiamr ra. ^) Öb., Vb., Åm., Mp,, 

 Hs., Kkr, Br., VNyl. Ez 239 a. 3) EF., Nyl. *) Vö., ÖNyl. 

 •"') Kronoby. ") vö., Nyl. 



