125 



hand händ pl. håndar f. — Syn. *haiid-ka. 



hand-*l)ake Julndbaka m. Handbak. 



hand-duk Jidndmk pl. -ar m. 



handel Jnmdal ut. pL, m. 



haudelslbod] *-boda håndalshodu f. 



handelsman hånddsmån [böjn. se man m.] m. 



handhyfvel hdndMval pl. -lihvlar m. Liten enmanshyfvel. 



*hand-ka ^) hågkii f. Hand, bspr. 



handkafle — se slätkäpp. 



hand-klofve hånkUva (& -g^;-) m. 



handkläde 2) hånklk (& -g^-) pl. -c^ar n. Det mindre vid huf- 



vudgärden varande sängförhänget ; användes vid likkistans 



bärning och nedsänkning i grafven. 

 hand[kvarn] *-kvärn hätikvrmi (sällan hå^kvmi) pl. -ar f. 

 handla hdndal sv. vb. intr. 1. 

 handlinning hånUm^g pl. -ar m. Armlinning. 

 haudlofve hånlöiva m. 

 '■^'hand-loss hånlös adv. Handlöst; t. ex. ha kasta saUi hanlos 



'hfron sa, so mjbU röi/zÄ: a mot qgu. 

 handskas Itånskas sv. vb. dep. 1 [ma, nq\. 

 handske hdnek pl. -ar m. — dra hdnsk: tekande medels 



händers skiftevisa flyttande ofvan hvarandra anv. vid 



bållspel, räkning i lek &c. 

 hand-syssla hdnsj/Xlii f. Handarbete. — hur^tu hansijXlu ma^ 



da mf qtar,Jiais! 

 handtag hdntjjg n. — Syn. ^knappan, 

 handtlangare håntlåggar m. 

 *handtlang'e hdntldgg pl. -ar m. Handtlangare. 

 handtvärk hd^itvcerk n. 



1) Nyl., Gotl.; demin., jfr *fing-ka. ^) Samma bet. allm. i 

 Öb. och i Sörb. 



