127 



[harfj *liarfvaO Juir ra f. 

 hariVa hdrv sv. vb. tr. 1. 

 harftinne harvthi pl. -ar m. 

 harjakauuu fi. hdrjakånu ut. pl., f. Köpskäl. 

 harkla hårkal sv. vb. intr. 1. — liada gambalfay håra hark- 

 lar o hostar. — Syn. *krackla, *ki'aka, *krakista, 



^rockla. 

 harm harm ut. pl., m. 1) Förtret. 2) Sorg. 

 härma harm sv. vb. tr. 1 Förarga. — ha harmar^ma so. — 



ja a so härma hade Jag ängi'ar, ledes vid &c. det där. 

 liarm-gir[ig] *-ug2) hårmMwu adj. Hatfull, hämdgirig. 

 harpa härpu f. Mest som okv. till elaka och gamla kvinnor. 

 harpata fi. hår^ sv. vb. intr. 1 Gå med korta steg, skutta. — 



håra harpar. 

 harr här pl. -ar m. 

 *harta hårt sv. vb. tr. 1 [ov tradi] Afbarka ett trä första 



gängen (nedtill). 

 harts hå§ 1. hds ut. pl., n. 

 harunge häraägg pl. -ar m. — sko tu, häda haraundzi a 



fiilvaksn rar). 

 hasa hqsii f. Utsliten sko. 

 hasp häsp pl. -ar m. 

 hast[ig] *-ug håstii adj. Snar till vrede. 

 hat hat ut. pl, n. — tnt vait ja vi jä^ska va so i hati Vara 



öfversedd 1. afskydd. 

 hata hata sv. vb. tr. 1. 

 hatt hat pl. -ar m. 



hattbräm hdthr&m pl. -ar m. Hattbrätte. 

 hatt-*skrålla håtskrölu f. Gammal tillskrynklad hatt. 



1) Hvbfj., Fby, Nyl., Dl. och — med bet. 'räfsa — Jtl. Hs. 

 (Rz 246 a), fsv. harva f. 2) Sdm., Vm., Nk., Fryksd., Sörb. 



