134 



\u)])\)i\ hop sv. vb. intr. 1. Äfven i pass., t. ex. häda fula 

 hops so po gahi — Jfr *skäiika. ^triiita (o: hoppa på 

 ett ben). 



lioppas ho^as sv. vb. dep. 1 = hops pret. o. sup. -isf vb. 

 dep. 



*lioppeI 1) ]iöpal n. Skvalleraktig och Qäskig person. — hii a so 

 hoplu häda hopU. 



*hoppelstake höpnli^taka m. Skräflande person. 



hoppetossa höpitöm f. Fjäskig person, t. ex. barn 1. kvinna. 



*lioppla s. höplii f. Skräfla. — hbplu adj. Skvalleraktig, prat- 

 sam; fjäskig. 



^hoppla 1) v. I hopal sv. vb. intr. 1 Skräfla, sladdra. 



*hoppla 2) v. II höpal sv. vb. intr. 1 [ohul] Ramla, falla. 



hop-*plattra(l hoplåtra (p. p. o.) adj. Lösligt hopfäst. 



hoptals Jiöptql^ adv. 



hora s. hörn t — dzava int ot horuna! tis. 



hora v. hör sv. vb. intr. 1. 



horajaa fi. h6ra sv. vb. intr. 1 Tala obetänksamt, sladdra; 

 skräfla. 

 håni adj. Fånig. 

 höru f Tok. 



horn hovi n. 



horn-*stickel ^) hå^sillfåil ut. pl., m. Kvicke i horn. 



*hors *) I hå^ pl. -ar m. Hingst. 



*hors II i uttr. Jiå,s o kå^ 1. Jiös o hös tis. Härs och tvärs. 

 Gr. § 29, 7. 



^) Ordstammea förek. i Öb , EF., ÖNyl. och är = fi. Jiopelo 

 s. ItOpeloitci v., men finnes ock i norrländska mål (Rz 262 a). 

 Smst. med hsv. hoppa låter godt försvara sig. -) Kske <<^ *hohhia 

 jfr hMla Po v. 'falla, ramla'. '^) ÖNyl., Estl. Jfr *sticM. *) Öb. 

 idm.; bet. i Ru. (pl. t.) o. Sk. 'häst', i Götald 'sto' (Rz 2.62 b); 

 isl. kross fsv. ])Ors (Nn AlslGr. '^ § 248) n. 'häst i allmh., spec. 

 sto'. 



