141 



hvit Vit adj. 



hvita vitii f. 



hvita-haiidskar vWum^kar m. pl. Hvit epilobium. 



hvit-*busse litbusa m. Hvit väppling. 



livit-liar vWwn n. def. Kokt sena (maträtt). 



hvitua vitn sv. vi), intr. 1. 



hvälfva vrtlv sv. vb. intr. o. imp. 2. — ha vrjlvarjtna so imdi 



hrysU. 

 *livätja ^) vati pret. o. sup. våt vb. tr. Hvässa, bryna. 

 hy hy ut. pl., m. — sg. def. hijji. 

 hy fl a Mvul sv. vb. tr. 1. 

 hyfvel hmil pl. hmMr m. — Se *hockel (?), oxhyfvel, 



*plattruiidstaf, refFelhyfvel, *robaiik, rundliyfvel, *sams, 



släthyfvel. späiitare, *strockbäiik. 

 hyfvelbäiik hévalha^k pl. -ar m. 

 [hygglig] *hyggelig 2) hyxlhh adj. — Syn. passlig. 

 *hylla3) v. hfpl sv. vb. tr. 1: 1) Sköta 1. vakta, t. ex. barn. 



2) Taga vara pä, t. ex. ha h\plar alt va a srr^po vaiji. 



— Jiå, som hqndra hasta)' at vatjh, Jnplar' h(e§kain * 



fiku: gåta om snören. 

 *hylla s. I hfphi f. Vårdarinna. 

 hylla s. 11 hiphi f. = hsv. 



*hymja *) hyjnn sv. vb. tr. 1 Värdslöst hopsnörpa. 

 hyiida Inpmdu f. 

 *hynka hfpgk sv. vb. tr. 1 Uppdraga 1. -hissa. — h\pgh wp 



hpksima. 



^) isl. hvetja fsv. JiWcetia; allm. i Sv, enl. Rz 274 a, iif- 

 venså i Öb., Ko., Na., Nyl., Estl. ^) Vö., Sörb.; isl. hyggilegr. 

 3) I gr. § 98, 4 konstr. <; *hyrj)la (jfr fsv. hyrpinge isl. hir- 

 Singe m.); men man säger i Norge JiyUa kyclna o. s. v. (R); 

 hylia äfven Kr., Or., Hvbfj., Hll. Väl ej = isl. hsv. hylla'::' *) 

 Öb., Hs., Uppl., Sdm. (Rz 275 b). 



