144 



*hät<l andes ^) lifXvdandis(t) adv. Öfverhöfvan. — ha kom Jiav- 



dandist ram tgar. 

 *häfja -). häfva Jiåvi & Jiåva sv. vb. tr. 2. 

 •Miäfjaiules O håv)andis(t) adv. = *liäfdaiides. 

 häftig ]iäfth adj. — Jfr bi'ädai'g. 

 häfveii ingår i sms. upphäfven, qv. v. 

 hiigg Jiå^ pl. -ar f. 

 hägra — ers. af *skulla. 

 hjikta v. håkt sv. vb. tr. 1. 

 [häkta] s. *häkt Jiåkt pl. -ar f. 

 häkte håkti pl. -ar n. Gr. § 226. 

 häl I JuH & hél pl. -ar m. Calx. 

 *liäl ■*) II hål pl. -ar m. Trädymling. 

 *liäla '^) A«^ sv. vb. intr. 1:1) Visa sig vänlig mot ngn. 2) 



Ställa sig in hos ngn. — ha hala so hl ma hanar. Gr. 



§ 42, 2 n. 1. 

 hälft hålft pl. -ar (? ej hörd!) f. 

 hälg hfilg pl. -ar f. 

 hälga hihj sv. vb. tr. 1. 

 hälgdag hähdq pl. -dagar m. 

 hälgdagsbläsa håhdasblosu ut. pl., f. Hälgdagsdräkt. 

 hä]gdags-skit[ig] *-iig JtåhdastsUu adj. Ex. se hvardags- 



gi'aiiii. 

 liälgonmässa '^) hålgumas ut. best. form o. plur., f. Allhälgon. 

 hälla v. hål sv. vb. tr. 2. 

 ^hälla'^) s. hédu f. Häll: a) klipp-h. h) spisel-h. 



^) Äfven i ÖNyl. 2) isl. hefla fsv. limvia: Estl. hév{as eg. 



'höja sig; jäsa'. ^) d. v. s. Jläfvandes, ss. i lika anv. säges i Njl. 

 *) isl. héll fsv. A^Z m. Uppg. från Öb.. Åld, EF,, Nyl., Estl , 

 Gotl. o. Jtl. 5) Jfr (?) Rz 279 b hala 'dölja, skydda, förvara' := 



fht. Jielan lat. celare. ^) fsv. hcelghonamffssa f. idm.; Nyl., Dl.. 

 Sk ') öb., Nyl., Sörb,, Qll., Dl.; isl. hella fsv. hoilla f. 



