148 



hög-|lju(l(ll '''-Ijudad hégjmda adj. 



högmodas Jiérjmödas sv. vb. dep. 1. 



hii^mässa hégmäm ut. pL, f. 



liil-^iM']) Ji<hf)f/rhp pl. -ar f. Hötjuga. 



liögsäii^ 1) Jégsk^cj (& -ks-) pl. -ar f. Den öfre af tva ofvan 



hvarandra bygda sängar, vanl. i bondstugor (äfven i 



„ Runebergs stuga"). 

 högtid hökfid pl. -ar m. 



hö-*gärda hmpjdéhlu ut. pl., f. Slätter. — ga po hb^pjiUqln. 

 hö-[göra] '^'-gära Tmpjdzcera pret. -dibr sup. -diort vb. intr. 



Bärga hö. 

 liö-[g'örs]-tid *-gär.s- ^) hmpjdzce§t^td 1. -ost- ut. pl., m. Höbärg- 



ningstid. 

 [hög:örs]-*|2^ärda hö-*gärs- Jimpjasjkhi ut. pl., f. Höbärg-ning. 

 höja Jié'^pj sv. vb. tr. 2.- 

 [höjdj *h(}gd hégd ^) pl. -ar i 

 hök héJc pl. -ar m. 

 hökarebod Jwkaböd pl. -ar f. 

 hö + kuiippo fi. hmpjköpu f. Höstack. 

 hö-lada hö}pj-ludu, -ladu 1. -/Ä<^it f. 

 hölja Mh pret. o. sup. Ml(l vb. tr. 

 höna Ä0m< f. 

 höns Tums n. 



hönsbär Mnshcm- n. Cornus svecica. 

 *hönsk(j)a *) hfpnstki f. Afträde. 

 hiira /?fr sv. vb. tr. o. intr. 2. — Aa a mt hq^Ui na frön 



amirika an'^ 

 *hörding; ^) héUgg pl. -ar m. Fävaktare. 



1) Vb., Dl., Ko., Hsk. 2) KsI., Bo., Py. ^) Vö., Ksl., Py., 

 No.; fsv. hoghj) f. *V Np.; jfr gr. § 111, 3 (ralty. Jniseken, dem. 

 af hus). '') fsv. hyr-Jnnge isl. hiröinge ra.; *hörding(e) Or., 

 NVa., Nyl., Sdm., Bhl., Dis. 



