151 



ikalf iMlv adj. (blott pred.). 



i-*knorren ^) ijinårxi i tis. stå ijinårn Stanna i växten (om 



barn, djur och växter). 

 i-*kuurreu tjinurn adv. Spänd i båge, om rumpa. — sku, 



mat, häda him som står ma riimpu i^hmni! 

 i-kors — ers. af *å-kors. 

 i-kras ijkrås adv. 

 i-kriug — ers. af *å-krmg. 

 i-kvälls ijkvåis adv. I går kväll. 

 il il pl. -ar m. 1. -ar n. — mila ila tis. Mellan anfallen (af 



ilska, sjukdom o. s. v.); t. ex. notv a ha gQ(iv) mtla ila. 



— att ti En gäng. 



ila il sv. vb. intr. 1. — ha ila 'hdzmum ma Det lopp rysnin- 

 gar genom mig. 



i lag med i lå ma prep. Ibland. — ti a i la J)q äro tillsam- 

 mans. 



*ilgåiig 2) ilgågg pl. -ar m. Il (af väder) ; nyck. — tu har 

 llgamUi ivi ta n\p otar. 



*ilgåugen ^) ilgåndéi adj. Oroad af il 1. ryck ; säges om såväl 

 väderlek som lynne. — ha a so ilgandzi po sim idq. 



— VI a tu so ilgand^i? 



*ill adj.*) il(lar oböjl. adj. Elak, ond. — ti si^§o ijjler mt. 



— Gr. § 237. 



*iU 5) p. il adv. Illa; t. ex. tu^skcfnt jcera il ma! Ers. hällre 



med adj. elak, *sår, ntr. ondt o. s. v. 

 ill-*fanas ilfånas sv. vb. dep. 1 Ana, misstänka. — noiv a ja 



lägg ilfanas(t) hije. 

 ill-[gör] *-gär ^) iljér adj. Skadelysten. 

 illistig — ers. af *inlistig, *iumarig, *iuslug. 



1) Vö. 2) Nyl. 3) Nyl. *) isl. illr fsv. Nyl. ilder, äfven 

 Vb. Dl. Sm. m. fl. (Rz 291*8— b). ^) Öb., Nyl., Estl., Ru., Frjksd. 

 **( no. illgjerr idm. 



