156 



J. 



j jl pl. obr., n. 



Anm. Jämte j förekommer / sporadiskt ss. uddljudande. 

 Jfr Gr. § 92, 1. 



ja jå interj. — jåqu Ja vid Gud! — jmju a ha int sorps! 



jacka jäku f. 



jaji!;a jåga sv. vb. tr. o. intr. 1. 



jama jmm 1. jdnm sv. vb. intr. 1. — Gr. §§ 54 o. 55. 



*jamsa ^) jdms_ sv. vb. intr. 1 Sladdra; kälta. 



januari fånudn ut. pl., m. 



*jarma 2) jårm sv. vb. intr. 1 Gnälla (om barn) ; klaga. 



*jassare?'^) jåsar m. Stackare, slarf. 



ja-så jå^so 1. jåsö 1. jä^sö ad v. 



Jesus jésus n. pr. — jéstas interj. — v'a i jasfa fcpjl 1. ^re^ 1. 

 frid! Tis. 



jo jQiv 1. jömv interj. — jogu interj. Ja vid Gud! 



jord jöl ut. pl., f. — lia a so rukmn jol j(Er. — Jfr backe, 

 mark I. 



jorda jol sv. vb. tr. 1. 



jordbruk jöijhrmjk ut. pl., n. 



jordbrukare jåcjhrmkar m. 



jordgilmma joljhrnu 1. -dzhmu f. I jorden doldt gods, „drakbo". 

 joldÉomima hnndar säges om den eld som enligt folk- 

 tron lågar öfver dem. Spräkpr. II 1, 4. 



jordfast jölfåst adj. 



^) Fby, Nyl., Estl., allm. i Sverige (Rz 183 a), eg. 'tugga 

 trögt'. Det estn. jampsima (lånadt i Ru. lamsito) tyckes repre- 

 sentera deu fsv. formen, hvarifrån ordet är taget. <^ *CJJCIYIISCI 



<i *(jemsa <r *gmn-sa (Rz 1. c), jfr Vll NE s. v. *gamsa. 

 2) Vö., Fby, Nyl.; isl. icirma 'bräka' <] *gjarma, jfr sv. gorma! 



'^) Jfr Rz 296 b jaska vb., jasker m. utm. tröghet, oföretagsam- 

 het. 



