159 



jämra [sig] jimha^^a sv. vb. rflx. 1. — Syn. *korsgrufva [sig], 

 *korsgräma [sig], *korsjämra [sig], *i)ita, *uslas, voja 

 [sig], *vojas och voivottaa fi. 



järns jamsjma prep. 



*jämsa ') järns sv. vb. intr. 1 Kälta, gnata. 



*jäinst2) jåmst adv. Till och med. 



jämt jämt adv. 1) I enlighet med vattenpasset. 2) Städse. — 

 ha talar jamt o samt håra ha sama. 



*järma ^) jérm sv. vb. intr. 1 Kälta. — va^sku tu koma hid 

 o jcerm ma må, ga haim galrias i iskuna! 



*jä[r]mta *) jämt sv. vb. tr. o. intr. 1 Idisla. — krvtun jäm- 

 tar lägg stundar, 



järn jéii ut. pl., n. 



järnband jåmbånd n. 



järnbruk jamhrmk n. 



järngrj^a jaggrytu f. 



järnmalm jétpnåim 1. jamålm ut. pl., m. 



järnväg jérivkg pl. obr., m. 



järpe jérp pl. -ar m. 



jäsa jäsa sv. vb. intr. 1. — to siåitn hyin jasa so jasar a }pvh 

 al orur Ordspr. 



jäst jåst ut. pl., m. 



jätte jåt pl. -ar m. — ha va tvo jata^§om a hipgd padasa 

 isxfrlsu (jfr Spräkpr. H, 1, 6). — Jfr *räsil. 



1) Vö., Åld, Fby, Nyl.; < *gemsa (jfr *jamsa). 2) Nyl. 

 3) Åm., Nyl. <^*germa, jfr jarma; no. germa gcerma 'brele'. 



*) Under samma form i hela Öb. Jfr Rz 298 b. isl. lörtra idnu 



