162 



kal a. hH adj. 



*kala k/d sv. vb. tr. 1 Hoprulla. 



kalas kalas n. Gr. § 100, anm. 2. 



kaloinler kalåndar pl. obr., m. 



kall' I kalv pl. -ar m. — Syn. *sipp. 



*kalf ^) II kdlv pl. -ar m. Vad pä ben. 



kal Mans kulvdån^ pl. obr., m. En maträtt. 



kalfhage kålvhåga m. 



kalfleka — se tjäl(e)blomma. 



kal f skinn kdlvsism n. — fo 1. ckava {cUt, Jt) kaVvstsim tis. 



Fä 1. gifva korgen. 2). 

 kalfstinn kdlvsthj adj. Dräktig, om ko. 

 kalfva kalv sv. vb. intr. 1. 

 kalk kalk 1. kdXk ut. pl., m. 

 kall kdj/l adj. — Jta a rjr^mt kalt ida. — ha a vtn kqlcla 



somar % av, rjia va^t om ha ska vaks na mavr. 

 kalla kdl sv. vb. tr. 1. — hade a hiunhalcUmtii, ti kalar. 

 kallbit ^) kdl(jh)t pl. -ar m. Järnstamp hvarmed kallt järn 



afhiigges. 

 kallbrand kdlbrdn(d) ut. pl., m. 

 kallna kdln sv. vb. intr. 1. 

 kalsonger — ers. af *innauforbyxor 1. lärfoder, 

 kalu *) fi. kdhi (mest i pl. kålur) f. Spillror af kärl, anv. ss 



leksaker. 

 kaluf kaliaw ut. pl., m. 

 kam kåmb pl. -ar m. 

 [kainfer] "^'kamfert '^) kä/rfart ut. pl., m. 

 kamma kåmh sv. vb. tr. 1. 



1) isl. kalfe fsv. kalve m.; Nyl., Hs. ; i Ru. 'bakre hälften af 

 strninpskaftet'. ^) Samma tis. i Np., Dl., Estl. ^) Fryksd. lika; 

 Py kalbita No. kaldhU m. idm. *) Uppg. i samma bet. fråa Kr.^ 

 Pö., Px. '") Nyl., Kkr., Uppl., Fryksd. Sörb. 



