163 



kainmai'e Icåmar pl. kumhrar m. — Jfr framstuga. 

 [kainoinilll-blommor kamel- ^) kmnélbk\miir (f.) pl. t. — Gr. 



§ 218. 

 kamrat Mrnhrät pl. -ar m. 

 kamrer kåmhrer ut. pl., m. 

 "^kamsa '^) kdmm f. Paltbröd. 

 *kams-l)röd kåmsbrh pl. -hrfjdar n. Paltbröd. 

 *kaua ■•*) kdnu 1. kåim 1. k67iu f. Huggspän. 

 kaual kcmql pl. obr., m. 

 kanariefågel kanartfdgal 1. kanähfögul ^) pl. -föglar m. Jfr 



Gr. § 218. 

 kauelbark kanélbårlsi m. def. Kanel. 

 ^kangel '") käggal ut. pl., n. Vräkling. 

 *kaugelbeii kå^galhkm n. Okv. pä en hjulbent person. 

 ■-^kaiigla *5) kagg al sv. vb. intr. 1 Gä vacklande. 

 *kaiiglus ") kågglus ut. pl., m. Trög, ovig person. 

 kanin kanhi pl. -ar m. [Sälls.]. 

 kanon kanon pl. -ar m. 

 kanna kånii f. 



kanntals käntåls 1. -^é?^ adv. 

 kanske känsUi 1. Ä;<:m/j adv. 

 [kansli] *skansli skånsU n. Gr. § 129 cc. 

 kant fcarzi pl. -ar 1. -ar m. — Syn. bryn, *kal, *lid 2. 

 kanta känt sv. vb. tr. 1. 

 kantor kåntur pl. -ar m. 

 kantra kantar sv. vb. intr. o. tr. 1. 



^) Pyttis, där ordet betecknar Anthemis arvensis. '^) GEL, 

 Vö., Norrland o. Norge. ») Öb., Norrl., EP., Nyl., Estl., Ru., Ög., 

 Sm. I Espå (Nyl.) äfven under formen könu (omlj.). Jfr *kana 

 Bo. Sdm. 'tälja' (Rz 306 b). *) GK., Fby. ^) Np., Vb.; jfr Nyl. 



*ka7igla v. 'lätjas'. Hll. kangla f. 'slarf, kske Vö. kångél m. 



'hästkrake'. *5) Vö., Fby, Nyl. (so föreg. not!), Norge, "') Fby. 



