165 



karfva kår v sv. vb. intr. 1. — kärv int om U\pU sode! 



[karj-liylla ^) *-kare- kdrahfphi f. Hylla för kökskärl. 



karl kqr pl. kårar m. 



^karlalundug* kåraländu adj. Manhaftig, karlavulen. 



karla-lycka kårdlfphu ut. pl., f. Mantycke, anv. om fruntim- 

 mer. — hu hqr^luku karahpku, Jmda mmj. 



karlatag' kåratag n. 



karlavagiien kokwågna -) f. def. 



karm karm pl. -ar m. 



karuiiffel Ity. karibd'^) pl. -ar m. Skojare. 



karott karöt pl. -ar m. 



karp kårp pl. -ar m. 



kart karl pl- -«^' m. 



[karta] *karte Ä;«r(a pl. -ar m. 



[kart]-bok *karte- kdrtahök pl. -bfjkar f. 



kartnagel kårfjiågal pl. -^?ar m. 



kasa Ä;asa sv. vb. tr. o. intr. 1 Drifva, jaga. — kasa hart 1. 

 ov katii! — kasa at him! 



*kase *) kåsa m. Hög, hop. — ha va nrp am häda igjiasa^ 

 h}jp ! 



kasern kasdni pl. obr., m. 



kask kask pl. -ar m. 



kassa kdsu f. 



kasse kds pl. -ar m. 1) = hsv. 2) Mjärde. 



kassera kasér sv. vb. tr. 1. 



*kassja ^) kåfa sv. vb. intr. 1 [at nan] Jaga efter, bortdrifva. 



1) Vö., Hs., Hsk. ('matskåp'), ÖNyl., Öl., Sm., Blek. 2) Un- 

 der liknande former i GK., Hs., Nu., W. o. Nargö; jfr diall. *kål 

 m. 'hanne' (NE p. 18). ^) Öb., Föglö. Ss. *karnihel förekommer 

 ordet oftare (t. ex. i Öb., Nyl., EP., Gotland). *) isl. kos L; Öb., 

 Norrl., Dl., Hvbfj., EF., Nyl., Gotl., Uppl., Nk., Dis., VI., Sk. (Rz 

 311 b). I Bo. i Nyl. köso f. (tilljämn. << *kasu 1. oraljud?) 

 ■') Nyl. 



