176 



*klöiia ^) klm sv. vb. intr. 1 {om na] Fingra om ngt. 

 klösa v. kUs sv. vb. tr. 2. 



*klösa2) s. I klmir (f.) pl. t. Märken efter klösning. 

 *klösa 1. *klössa? ^) s. II klésu f. Långsam kvinnsperson, 



slamsa, okv. 

 knacka knäk sv. vb. tr. o. intr. 1. — knak v&n Hugga ved. 

 *knackare ingår i sms. ve(l(a)*kiiackare, qv. v. 

 *kiia[clkel •*) knåUil pl. -ilar m. 1) Trästubbe. 2) Pojke, för- 



aktl. 

 kiiagge knå(j pl. -ar m. 

 *knaggla [sig] ^) knåga]^§a [fram] sv. vb. rfix. 1 Småningom 



krafla 1. arbeta sig framåt. — no(iv) knaglar a fram sa 



alUh Nog kommer han fram alltid. 

 knagg-l[ig] *-ug knåglu adj. Ojämn, om väg. 

 knaka knaka sv. vb. intr. 1. 

 knall knal pl. -ar m., t. ex. af skott. 

 knalla knal sv. vb. intr 1 : 1) r= hsv. 2) knal öv Ge sig i 



vä O". 

 knallhatt knålhåt pl. -ar m. 

 knap(e) — ers. af *klamp I. 

 knapp s. knä]) pl. -ar m. 1) = hsv. 2) Uppständare pä kälke, 



pinne på ,, knappträ" m. m. d. ") — ]a lag a knapi fjf 



qra tis. Jag lade det honom på hjärtat. 

 knapp a. kndp adj. — Syn. *skryf. 

 *knapper "') knåpar ut. pl, n. coll. 1) Smäplock, skräp. 2) 



Patrask. 

 *knappersten knåpa^thn pl. -ar m. Liten rund sten. 



1) Norge; E. (Rz 326 a Vra. klona = Öb. Na. Ru.). 2) 

 Jfr Br. klösa f. 'klo'. I Nyl. *klösor pl. t. •'') Jfr *klossa v. & s. 

 *) Vö. i bet. 1 ; i Fby 'stackare'. '") Pojo. Jfr no. knag(j)e adv. 

 'hinderligt, besvaerligt'. R. ^) I Dl. 'lodrät grindspjäle'. ") Jfr nyl. 



'''knäpper knåpar 'grus'. 



