184 



*kolla ^) v. hål sv. vb. tr. 1 Hopröra. 



*kolla ^) s. kölu t Röra, tillståinl af omblandning. — ho, Iq 



alt i am kohi. 

 *kollra Jiöjjlar sv. vb. tr. 1 Bortblanda; förvirra. — kojjlar 



mt hart gatii!^) 

 kollrlJ^J *-ug* kojjfru adj. 

 |koll-mila kola- kölamUu f. 

 [kol-skriiula] -^kola-skriud kOlaskrhul pl. -ar t 

 *kol-stimman(le ^) kål^numdt förstärkn.-adv. fför mörk 1. 



svart. — Il a so k. mbrkt i kvalcl. 

 kolt köU 1. kolt pl. -ar m. 

 kolsvart kål§värt adj. 

 *koltra ^) koUar 1. kOltar sv. vb. 1 : 1) tr. [ihop] Hopfösa. 



2) intr. Stöka. — va kollrar ^tomde * fsoist? — U koltrar 



i lag De hälla tillsammans (om man o. kvinna). 

 *kolu^ kulu adj. Sotig, smutsig. — ta a so kulu i ogu som 



m sotar. 

 *kolug-grip kulugrlp pl. obr., m. Okv. för en smutsig, osnjgg 



person. — Jfr *grip. 

 kom[ed]iaiit konnjänt pl. -ar m. Upptågsmakare. 

 komma koma pret. kom sup. kmm vb. intr. — koma hid, ska 



ja jalp up da Ordst. 

 komm[eii]dera kömder'") sv. vb. tr. 1. 

 komm[eii]deriiig kdmdéngg pl. -ar f. Befallning. 

 komminister kbministar pl. obr., m. 

 kommissar[ie] kbmisdr pl. obr., m. 



^) <i *kor-la jfr Lptr. *kar(a 'röra i (t. ex. grytan)' o. Ksl. 

 köra v. 'hopröra; f. ö. *kolla v. 'trassla' NVet. Vö., f. 'trassel' Br. 

 2) *kollra Vö. 'trassla', Pä. f. 'trassel'. ^) Västm. enl. Rz 674 b. 

 Norge kolstummende. *) Jfr no. kolta f. '[halfrutten] massa'. R. 

 ^) Likaså i Öb. f. ö. (jte -nd-), Nvl., Fryksd., Sörb. ocb trol. äfven 

 annanstädes. 



