193 



*kräkla ^) s. II kråklu f. Okv. för en som ..sticker sin näsa 



i alt": framfusigt nj-fiken person. — Jfr ock väiistei'- 



*kräkla. 

 *kräkla -) v. kråkal sv. vb. intr. 1 Kräla, krypa. — h krak- 



lar alstans De äro framme öfver alt. 

 *kräkor kråkur pl. t. Spvor. — häda supitraln fi Ih/ i kra- 



kiina i dttsi tid a ful frön Uceru sm. 

 [kräla] '''krela kråd sv. vi), intr. 1. 

 krämpa kråmpti ut. pl., f. 

 kräuga — ers. af *syda. 

 *kräiika^) s. kråntm f. 1) Bänk. 2) Stora brädet på spmn- 



rock (uppbärare af *flag'ebrä(let och rullarue m. m. samt 



försedt med skriif). 

 '■"kräuuiig- •*) krånu adj. Torr och mager. 

 *kräpel'^) kråjml pl. obr., m. Riröse. 

 kräsmag[a(l] *-ug kråsmågu adj. 

 krög-are krégar m. 

 kröka krék sv. vb. 2: 1) tr. Böja ngt så att det blir krokigt. 



2) intr. Vika förbi ngt 1. in till ngn. — ha krokar om 



hmi>. — jci.^ska krok h grams. 

 krökniug — ers. af krok. — Ka ma^Jirokar på ha vatji. 

 *kröla6) krma sv. vb. intr. o. imp. 1: 1) Kräla. — ma^ka 



krmilar po hih. 2) Vimla. — ha kr^iular jcer ov 



mfyiurur o flipgur. — kragka krmular i sol§tsim. 



^) Betjder i Ög. VI. Sk. 'trätosam människa' (Ez 349 b). 

 2) Ingå (i VNyl.); no. krekla (é) idm.; frekv. -^i *kralia. 3) Förck. 

 med skiftande bet. [i allmh. 'ett underlag'] i Öb., Fby, Nyl.. Estl., 

 Ra., Gotl., SM-e, Ög., Nk.; no. krekkje n. <^ *krcenk-ia 'stol'. 

 Jfr NE p. 22. ^) <C *skrannog fn. *skrpnogr Nyl. skränugar 



'skral'. NE 34. ^) Jfr kske Hs. Vm. Gotl. klapur u. 'klapper- 

 stenar' Rz 325 a — 1. fn. *kreppell jfr krappr-'^ ^) isl. kridla 

 (Gr. § 49); Fby Nyl. *kröla idm., i Nagn 'med möda draga sig 

 fram'; no. kroyla 'trykke sig sammen i en tajt klynge' R, kraula 

 'krybe, mylre' R. 



13 



