194 



[kröiica] ='=kr.VMa *> ^^yf/n sv. vb. tr. 1 Kröna mätt, mal 1. vikt. 



— a far int ga po torhjt ma okr(/7ia hipsmam. 

 kubh I kfih pl. -ar m. Seglationsmärke på strand. 

 *kubb 2) II kilh pl. -ar m. Hafsklippa. 

 *kubl)a 3) köhu f. Liderlig kvinnsperson. 

 *kubbel kM pl. -ilar m. Kubb, stubbe. 



*ku('ka ') kfik sv. vb. intr. 1 Titta. f 



kuckcl kohtl ut. pl., n. Trolldom. 



*kiU'kpl-g:ubbe kökalguh pl. -ar m. Trollkarl; häxmästare. 

 kuckla kökal sv. vb. intr. 1 Trolla. 

 *kucklare ^) köklar m. Trollkarl. 



*kudda ^) kudu f. Ko. — kiidu voru a granlagn Ordst. 

 kudde kud pl. -ar m. 



*kudd- + riioppa fi. kudropur pl. t. Koträck. 

 *kiidd-skälla kudsisklu f. Koskälla. 

 *kudd-trad kudtrbd n. Kostig. — int a ha nrtn vag Injt, h''a 



bara h riikm kudtrod. 

 *kudd(n)-pia kuduplju f. Smekord till ko. 

 kii;«'g- kug pl. -ar m. 

 kug'g'hjiil ku(/)ml n. 

 kula I Ä:w??( f. Bösskula. 

 kula II kmlu f. Hala. 

 kulen kuli adj. — Ira kidit äfven: det är kusligt. — U a 



muli o kulh an v. också om fönster, glasögon, porslins- 



käril 0. s. v. 

 [kull] -^kulle kula m. — hogkula. 



1) isl. fsv. krijna, återfunnet i Öb., Vb. och Nylanrl. 2) Np., 

 Aid, EF., VNyl. ^) NVa., Ten. *) Jfr mbty. gnckeu Rii. köuk. 

 Dl., Blek., Sk., Hll. *kåka Rz 342 b. ^) isl. kuklare fsv. koklare 



\n. Vanligare i Öb. är kökalgöh *kUCkelgubbe, se ofvan. ^) Ordet, 

 som saknas i fspr. och öfriga germ. tungomål, finnes i Öb., Aid, 

 EF., Nvl., Estl., Gotl. och Sm. Hvilken är dess etymologi? Jfr 

 kskc mltv. kudde f. 



