195 



kull ingår i smss. i-kull o. ^ä-kull, qv. v. 



kulla kulu könl. Namn pä en springlek. (Jför Wenström — 



Jeurlings ordb. !) 

 kulle liuhi m. Höjd, backe. 

 kullerbytta — ers. af [stupa] liulVudkraka. 

 kulli^ — ers. af *snubbu^-. 

 kulttu fi. htdtu t, kultus m. iit. pl. Älskling. 

 '•^kumla ^) kimbal sv. vb. tr. 1 Rulla; t. ex. ja^ska kumbal 



Jiada stam j smi so it int k^ar i vaip lii/Er. 

 '•'kumlu^ -) kömhlii adj. Ovig, tungför. 

 '^kuiumer ^) kutnbar pl. kumbrar n. Växtknopp. 

 Ikuinmin] *kumiuuu kimiun ut. pl, n. — Gr. § 66, 7. 

 kuminiu I. *kuiuinuu-*riska kåmin- 1. kmnunrhku f. Kum- 

 minstånd. 

 knu^ ku^g pl. -ar m. 



kuuna kima pret. kund sup. kilna vb. tr. o. intr. 

 kunn^örelse kunj^reds pl. -ar f. 

 kuun[ig] *-ug kumi adj. 

 kupa kfipu f. Gr. § 27, 3 /?. 

 kur hhr pl. -ar m. 

 kuroa fi. köra sv. vb. tr. o. intr. 1 Hopfuska, slarfva; ish. sy 



dåligt. — karm sv. vb. tr. 1 Illa och slarfvigt hopsy. 

 kurra I kur sv. vb. imp. 1. — ha kurar t maga. — Syn. 



*kluttra. 

 =^kiiiTa*) II (1. *kura?) kura sv. vb. intr. 1 Leka gömlek.— 



kura kura déqma! mo^^sat o sqma o fqr^lapa gambal 



pjaksuna sin. 



^) Jfr (?) uo. kumla v. 'jBlte, knuge, trykke sammen' ^j Hs., 

 EF., Nyl.; no. kumlen. •') Öb., Nb., Vb., Bs., Ög. ; no. kumar 

 ra. 'hjord'. *) Nyl., allra, nog i Sverge (Rz 365 b & 366 a). Hör 

 till isl. fsv. kura v. 'slumra' &c. (Clb-Vigf.) sv. diall. kura 'huka 

 sig' (Rz 1. c). 



