202 



källare fsålar m. — Jfr utkällaiM'. 



källai'lials Ualarltåh pl. -ar m. 



kiill-''\sa(l ^) fsåjjl^bd n. Källsprång. 



kälta fsVu sv. vb. intr. 1. — Syn. *jänisa, =^järma. 



källvatten fså/Jvätn ut. pl., n. 



kämpa tsåmpas sv. vb. dep. 1. — Jia fs&mpas ma dm Han 



ligger i dödskampen. 

 käiift-a Uå^gu f. 

 käiiiia Uan pret. o. sup. Uånt vb. tr. o. intr. — Uan vakarf, 



fa^clu t san tvo ga^gur. — ja isans int ver a na Jag 



vidkännes detta icke. • 

 känsel Uinsal ut. pl., f. 

 *käpa 2) kåpa sv. vb. tr. 1 Taga 1. rafsa ät sig. — ha kapar 



ot sa alt va a kan. 

 käpp tsäp pl. -ar m. — ha hun skrika^^om Uapn tar t. 

 *käppla') fsåpal sv. vb. intr. 1 Käbbla. 

 käpäle fi. kéqnl pl. kapdar m. Skänk. Gr. § 93. 

 kär Ucrr adj. 

 kärf Uférv adj. 



*kärf bröd *) tsérvhr0 pl. -hrhdar n. Osjradt bröd. 

 kärfve Ucérva m. 



käril fsénjjl n. — Syn. kar, kippa fi. 

 kär[i]ug iscérgg pl. -ar f. — tu a jjfsofn isceq/tza mot stroim. 



— Syn. nucka. 

 kär[i]ug---'1un(lug: fåérgglnndu adj. Käringaktig. 

 kär[ijng'-skrapa isérg(g)skråpu f. Gammal eländig käring. 

 kär[i]ng-träta Ikcrggtratu f. förek. i ordspr. ostk vin o 



fåcér^gtratu llijrtar ajjlar wta vedu. 



^) Po. Det fn. Sod n. förutsätter här bet. 'något sjudande' (jfr 

 sv. vattnet sjuder), men bet. 'soppa' <' 'ngt sjudet eller kokt". 

 2) Trol. palatal-omlj. af hsv. kapa (åt sig) vb. ^) Öb., Na., Nyl. ■*) 

 Py. *kärft n. Borde eg. skrifvas tjärf, ty jfr isl. J)iar fr adj. 'smaklös". 



