247 



niäue möna 1. mön ut. pl., ni. 



iiiäng'[eu] ^) mågg oböjl. adj.; konstr. med plur. (Gr. §§ 245 

 0. 253, 16). magg hastar ha du stila i vintar'^ 



iuaii^-fald[igj *-ug- mdggfäjjju adj. 



mäiig-fälla -) mdggfåjjlu pl. obr., f. Bladmagen hos nötkrea- 

 tur. 



iiiåug:tärg*ad mdggfcerga oböjl. adj. 



*iiiaug"ledes ^) mdggVais adv. På mångahanda sätt. 



iiianljus mönphst adv. 



iiiäii[sken] *-skiii mönsUhi ut. pl., n. 



måuskifte mönflft n. — Syn. kvartersskifte. 



inäii-*tuiig'el möntifggal ut. pl., n. Nytändning, nj^måne. 



*niära *) I moVa sv. vb. tr. 1 [sonda^^q] Krossa. 



*mara 5) II möra sv. vb. descr. 1 Smått göra ngt; t. ex. Jia 

 morar o gar. — ha morar o vcerkar. — Tia morar o 

 ramar. — vatm morar o kokar t grytu. 



*måras möras sv. vb. dep. 1 [sondar'] Smula sig. 



mård måcl pl. -ar m. 



*marug' '^) moru adj. Sniulig. — snön a so mom o isn a so 

 bl^ypt idq. 



mås mos pl. -ar m. 



måste möst sv. vb. intr. 1. — Ers. vanl. af *gitta, *inatta 

 II, varda. 



mått möt n. — ti gqmbal motra o nktra dogar i7it na mai^ 



mätta I möt sv. vb. tr. o. intr. 1. 



1) fsv. mang (exx. Sdw II 17 a); *mång i Öb., Ko. & Hsk., 

 Nyl., Estl., Ru., Fryksd. o Norge (åaSen). ^) hsv. enl. Wenström- 



Jeurling. 3) fsv. mangaledhis, no. mangeleis 1. mangleides. 



Uppg. från öb., Pg. o. Nyl. *) Öb. likaså; Vm. mara Nk. Sdm. 

 mora (Rz 444 b), isl. mor n, 'smolk'. ^) Öb., Fby. Jfr Rz 430 

 b o. 431 a. 6) Sdm. 



