306 



*rom[m Ja ^) rama f. Läderrem hvarmed lokan 1, *ränkeriia 



fästas vid fimmelstången. 

 *romsug römm adj. Behäftad med skorf eller utslag. 

 rop rop n. 

 ropa råp sv. vb. tr. o. intr. 1. — rop wi brmda so liu vijsa^ 



§&, i fmstn fm- al siara po gahi! — som a ropar i 



sliocUi so far a svan Ordspr. — Jfr *hixta, *hojla, 



hojta, hoihkata fi. Se skrika, skrala. 

 [rosj *rosa2) rosu t 1) Törnros, 2) Rosett. 

 rosa ros sv. vb. tr. 1 Prisa, berömma. — a^ska int ros raisu 



ft^}l a a hann. 

 rossla röl sv. vb. intr. 1. — Syn. *skråma. 

 rost rost'^) ut. pl., m. 



rosta röst sv. vb. intr. 1 = rostas sv. vb. dep. 1. 

 rost[ig;] *-ug råstii adj. 

 rot rot pl. retar f. 

 rote förek. i tis. ga po röta (f. def.). 

 rot(e)-gubbe rötaguh pl. -ar m. Gubbe som „går på rote". 

 rot(e)-hjoii rötjön n. Fattighjon, som i tur och ordning un- 



derhälles af de jordägande i socknen. 

 rotting rötigg pl. obr., m. 

 rot-taga rötogn f. 



roukku fi. rouJcu 1. rmckii f. Tvärträ pä slädbottnen. 

 *ro-[ära] *) *-år röivår pl. röivorar f. Åra anv. till rodd. 

 rubel ruhil pl. ruhlar = ruhal pl. rublar m. 

 *rucka ^) 7-öka sv. vb. intr. 1 Sakta röra sig 1. ngt. — tana 



rökar 1. rökas i mun. — ha rökar po stola. — röka mt 



om a! — ha rökar o gar „Det knallar och går". 



^) Öb., Hvbfj., Pg., Nyl., Estl. fmn., VI. msk. Jfr no. röma 

 f. 'vidjegren'. Lånadt till finskan ss. ruoma. -) Nyl. — lat. rosa i'. 

 ■*) Med lång vok. i hela Öb., i Fby, Nyl., Rg., Wp., Ru. *) Sörb. 

 roåra f. ^) Vö., NVa., Dl., Sm.; Vb.' råka sä (Rz 533 a); da. 

 rokke fht. riikjan. 



