210 



ludd lud ut. pl.. 11. 



ludda [sig] Ind^sa sv. vb. rflx. 1 = ludas sv. vb. dep. 1 . — 



sJw 2)0 tan vand, hur ha tron a hidasf reaj. 

 ludd[ig'] *-ug IMu adj. 

 ludeu liah adj. 

 luffa luf sv. vb. intr. 1. 

 lufsa lufs sv. vb. intr. 1. — ja va so stihs to ja so klart 



hmi. hur variji- lufsa Minum snqdrivuna i mosa. 

 luft lukt^) ut. pl., f. Gr. § 81, 3 n. 1. — /i'a so goivin lukt 



jar^in idq. 

 lufva Iwtvu f. 

 lugg låg ut. pl.. m. 



lugga Ug sv. vb. tr. 1. — Syn. -''uacka, tufsa. 

 lugn s. lu^n 1. Mn ut. pl., n. 

 lugn a. lugn 1. hhn 2) adj. — i lupiasf vatnt gq^§tfl§t Mka 



Ordspr. — Syn. nädig (om barn). 

 lugna Ugn 1. liini'^) sv. vb. tr. o. intr. 1. — simi Imiar mf 



ratj. Jfr 'vackra, 

 ''luja*'^ lihja oböjl., g.? Lögn; blott i uttr. ss. ha vanuhqja 



ha! Gr. § 59, 2. 

 lukt luft^) ut. pl, f. — tukt (-m) luft Ji'a i skop Imam&nii! 



Gr. § 81. 3. — Jfr fln-^hvadug. 

 laMs. hift ^) sv. vb. intr. o. tr. 1. — J^rjuft^^^^o fm, va ha 



du dzort, po}pk! — Syn. *nasa. 

 luktbalja lufthålju t Okv. för en illaluktande person. 

 *lulla-5) liilu f. Vagga. 

 lummer — ers af ''jämna, *niekris. 



1) No. lukt, lykt. 2) öb., Hvbfj., EF., Nyl. 3) jfr (•?) sk. 

 luja v. 'ljuga'. I Nyl. säges ha va lula ha! *) öb., Hvbfj., EF., 

 Nyl., Estl., Hs., Nk., Fryksd., Norge, ä.-nsv. luft. '") EF., Nyl.; 

 allm. i Sverige (Rz 414 b). Afl.j. Bo. Wo f. idm. 



